És molt millor estudiar Biologia que no pas Ciències del Mar. Al capdavall, fent Biologia aprens moltes coses sobre la vida marina, però també toques de peus a terra. Van passant els mesos i ara, a la Facultat de Biologia, t’ho passes molt millor. A més, cada dia pots aprendre coses sorprenents. La que t’ha cridat més l’atenció darrerament és la bioinformàtica. «Com pot ser?», et preguntes només de sentir la paraula per primer cop. «Què carai tenen a veure la biologia i la informàtica?». [align center] [[Continua->Biologia2]]El professor que te’n parla t’explica que és molt important que hi hagi gent experta en aquest àmbit perquè els biòlegs cada vegada tenen més dades (per exemple, sobre els gens de les persones, animals i plantes, o més dades sobre el clima, o sobre els boscos...) i és impossible que les persones les puguin analitzar totes soles. Només és possible amb programes informàtics i ordinadors molt potents. I per fer-ho, calen científics que sàpiguen molt de biologia i a la vegada que sàpiguen programar amb llenguatges informàtics. T’apassiona la idea i n’aprens ràpidament. T’agrada tant, que de seguida reps ofertes de feina. >[[Acceptes una feina en una empresa relacionada amb la bioinformàtica.->bioinfo1]] [[Continues a la universitat i aprens a investigar fent una tesi doctoral.->tesi]]Al principi, t’havies imaginat que adaptar-te a la feina nova, de tornada a Catalunya, et costaria més. Però la veritat és que la posició que t’han ofert et deixa força llibertat i els companys t’ho posen fàcil. Els horaris són diferents, però també flexibles, i de seguida t’adones que compaginar la feina i la família no et resultarà complicat. Tot és qüestió d’organitzar-se una mica i comunicar-se bé. Continues amb il·lusió i noves preguntes la recerca que havies començat i el primer contracte temporal que t’havien ofert es converteix sense gaires dificultats en una posició estable. Ara bé, tot i que sens dubte és el que més t’agrada, no sempre ets al laboratori: també fas algunes classes i dirigeixes treballs de màster i tesis doctorals. [align center] [[Continua->Catalunya2]]Com que durant els anys que has passat a França has treballat de valent, no t’és difícil. En poc temps reps un parell d’ofertes de grups de recerca que necessiten incorporar investigadors nous. Et decideixes per un grup de recerca de Vic, que t’ofereix una feina temporal en un projecte interessant. Tornes a Catalunya! [align center] [[Continua->Catalunya]]Com que durant els anys que has passat al Japó has treballat de valent, no t’és difícil. En poc temps reps un parell d’ofertes de grups de recerca que necessiten incorporar investigadors nous. Et decideixes per un grup de Barcelona, que t’ofereix una feina temporal en un projecte interessant. Tornes a Catalunya! [align center] [[Continua->Catalunya]]Un dia, en una pausa, una companya et parla d’una iniciativa que no coneixies. Resulta que li ha arribat informació d’una convocatòria per fer divulgació a les escoles de primària. Els científics visiten les aules, hi expliquen a què es dediquen i fan demostracions d’experiments senzills i divertits. —Què et sembla? T’hi apuntaries amb mi, a això dels «Tallers de Ciència»? >[[Et fa mandra pensar com explicar el que fas al laboratori a alumnes de primària.->Catalunya3]] [[Et sembla una idea engrescadora i penses que no perds res per provar-ho.->FinalA]]Quin compromís! —No sabria ni com posar-m’hi, a explicar la recerca a un grup de nens i nenes, jo. La divulgació està bé... per a qui li agradi comunicar. Tu, per exemple, segur que ho faràs molt bé! Ja m’ho explicaràs!—, respons a la companya. Us acomiadeu i te’n tornes al laboratori. [align center] [[Continua->FinalC2]]Tothom sap que gairebé tres quartes parts de la superfície del planeta Terra estan cobertes per mars i oceans. Per tant, estudiar Ciències del Mar a la universitat segur que és la millor opció! Te n’has informat, i fent aquest grau universitari s’aprenen moltes coses sobre biologia, geologia, física, química... Però a més a més, també faràs assignatures d’economia, de dret i de gestió. [align center] [[Continua->CdelMar2]]Al principi, la idea de fer coses molt diferents et sembla interessant. El problema és que després d’infinites sortides de camp amb barca per recollir mostres d’aigua i plàncton a la costa i mar endins, excursions per illes i platges recollint mostres de sediments i macroalgues, després d’analitzar les formacions de roques: que si granítiques, que si pissarres, que si calcàries... Te n’acabes avorrint. No és ben bé el que t’havies imaginat. >[[Creus que allò que es comença s’ha d’acabar, encara que no t’agradi gens. Continuaràs els estudis de Ciències del Mar.->cdelmarfi]] [[Creus que és millor canviar i fer Biologia.->Biologia]]Quina bona idea! —És clar que sí! Serà un repte bonic, això d’explicar el que fem aquí a un grup de nens i nenes, oi? Sempre has cregut que és bo explicar a altra gent la importància de la recerca que fas per ajudar que es valori i, en el fons, no té cap altre sentit que fer avançar la societat. Però mai has tingut l’ocasió de compartir la teva vocació amb infants. Recordes les converses que has tingut amb els de casa i decideixes que segur que serà una experiència gratificant... i sorprenent! Els nens, de vegades, fan preguntes del tot originals. [align center] [[Continua->FinalA2]]Després de parlar-ne amb la companya, tornes al laboratori amb el cap ple d’idees per al taller. «Abans de poder concretar res, caldria saber l’edat dels alumnes i, abans d’anar a l’escola, estaria bé fer una prova, potser amb uns quants fills de gent del laboratori...». El dia del taller us ho passeu pipa amb els alumnes i els comentaris que fan sobre la química. Aquesta experiència es converteix en la primera d’una llarga llista d’iniciatives en què col·labores amb institucions educatives per fer arribar la ciència a nens i nenes. Quan actualitzes el currículum penses, amb un somriure: «Aquest és un dels apartats que fa més goig, ja ho crec!». [align center] [[Continua->end]]«Aquest sí que és el meu lloc!», et dius, i et poses els auriculars. T’encanta escoltar música mentre prepares mostres. No cal ser bon divulgador per ser bon científic. Fer classe, experiments i publicacions ja és prou retorn a la societat, trobes. «Així és com avança el coneixement i això de la química mèdica ens està descobrint teràpies noves que ajudaran un munt de pacients! No caldrà pas que us ho expliqui: ho veureu de primera mà d’aquí ben poc...». Aquesta certesa et fa somriure mentre canvies una placa de petri per una altra. Des de l’altra banda del vidre que separa el laboratori i el passadís, un company et veu i pensa que és innegable que t’encanta la teva feina. [align center] **FI** [align right] [[Torna a l'última decisió->Catalunya2]]<img src="./assets/coberta/logo.png" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/oWRSOxv.png';" alt="" style="max-width:100%;height:auto;"> <br> [align center] [[Comença->inici1]] [align center] [[Crèdits->inici2]] <div style="margin-left:auto;margin-right:auto;margin-top:30px;"> <img src="./assets/logos/udg.png" onerror="this.onerror=null;this.src='https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/d/da/Logo_de_la_universitat_de_girona.png';" alt="UdG" style="max-width:100%;max-height:52px;height:auto;object-fit:contain;"><img src="./assets/logos/iqac.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://www.iqac.csic.es/wp-content/uploads/2021/10/iqac_logo_CAT_slogan.jpg';" alt="IQAC" style="grid-column:1 / -1;max-width:100%;max-height:52px;height:auto;object-fit:contain;"></div> <p style="font-size:0.5em;margin-left:auto;margin-right:auto;"> Amb el suport de </p> <img src="./assets/logos/fcri.png" onerror="this.onerror=null;this.src='https://fcri.cat/wp-content/uploads/2024/02/L_fcri_web@2x.png';" alt="FCRI" style="max-width:100%;max-height:52px;height:auto;object-fit:contain;">Decididament, un dels grans avantatges de la feina d’investigador és que et permet viatjar molt. Al teu director li falta temps per encoratjar-te a fer l’estada. —Tens bon ull! Al Japó els darrers anys hi estan fent descobriments molt prometedors. I, pel que es veu, l’ambient de feina és molt bo. Segur que en tornaràs amb un bon grapat d’idees noves! [align center] [[Continua->Japó2]]La beca que tens inclou una borsa per a estades de recerca, així que després de sortir del seu despatx no perds ni un minut a iniciar els tràmits. No has fet mai un vol tan llarg, però tens la intuïció que el passaràs anticipant com et presentaràs al catedràtic d’allà i als companys, fent voltes als detalls de la recerca que hi vas a fer, enumerant la llista de llocs que visitareu abans de tornar... Quatre mesos sencers al Japó, al·lucina! [align center] [[Continua->Japó3]]L’estada al Japó resulta ser encara millor del que esperaves. Cert, hi ha moments de tot: alegries, incerteses, frustració... Però sobretot te n’endús un munt d’experiències increïbles (amistats noves, aprenentatges personals i visites turístiques inclosos) i dos estudis nous que engreixen la tesi i que no podries haver dissenyat ni dut a terme a cap altre laboratori, un en solitari i un amb un investigador australià de molt de renom, que ha compartit amb tu la seva visió de la química i algun capvespre entre locals d’allò més estrafolaris del país del sol naixent. [align center] [[Continua->estada20]]Resulta que entendre’s amb el centre del Japó per organitzar l’estada és més fàcil del que semblava! Sí que és una murga haver de fer tants tràmits, però per experiència saps que valdrà molt la pena. Abans d’anar-hi ja t’imagines les sales de te i els trens d’alta velocitat, la tradició de la mà de la innovació per tot arreu. [align center] [[Continua->JapóB2]]Encaixes bé amb la cultura del Laboratori, com t’havia avançat el teu director. Et fascina la mentalitat japonesa, en algunes coses tan remotament diferent a la teva i, en d’altres, sorprenentment compatible. Els quatre mesos et passen rapidíssim, però tens temps a fer contactes amb col·legues brillants (i molt divertits)! [align center] [[Continua->JapóB205]]<passage-link to="JapóB3" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/japanLab.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/SajUfbX.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->JapóB3]]A més, has pogut fer classe allà gairebé des de l’inici de l’estada, i l’experiència ha estat veritablement enriquidora. T’ha ajudat a definir l’àrea a què vols dedicar-te després de la tesi. Toca tornar i preparar-te per a la lectura de la tesi (que és com un examen davant d’un grup de professors molt experts a qui has d’explicar molt bé les investigacions que has fet). S’acosta el final d’aquesta etapa! [align center] [[Continua->defensa1]]«Sens dubte, Kioto és la millor opció!», et dius després de rumiar-hi uns dies. «Qui es pot resistir al bon sushi, sashimi, ramen, sopa miso, edamame, onigiri, tsukemono, gyozes, udon, yakisoba, takoyaki, unagi, fugu, teriyaki, okonomiyaki, tempura, sake...». Només de pensar-hi ja comences a salivar. [align center] [[Continua->Kioto2]]Quan hi ha tres o quatre dies festius seguits, aprofites per fer turisme per Japó. No ho sembla, però el país és enorme: de punta a punta són més de 3.000 km i està format per unes 3.400 illes. Tens una colla d’amics (japonesos i estrangers com tu, inclosos uns quants catalans del Casal Català de Kioto) amb qui et trobes sovint. I així passen els anys, treballant en la feina que t’agrada, coneixent el país i... aprenent japonès! Amb relativament poc temps, l’entens i el parles prou bé. Ara bé: escriure i llegir ja és tota una altra història! Quina escriptura més difícil! [align center] [[Continua->Kioto13]]Però com que parles bé el japonès, un dia passa el que és inevitable: coneixes una persona i te n’enamores. I us ho passeu bé, junts, i us enamoreu més... I decidiu de viure junts, i tenir un fill. I al cap de nou mesos, neix un nen preciós mig català mig japonès que es diu Jan. Al cap d’uns anys, se t’acaba el contracte i penses que potser és hora de tornar a Catalunya. O potser no, perquè t’ofereixen una altra feina molt interessant en un altre laboratori, també a Kioto. >[[Decideixes tornar a Catalunya amb la parella i el fill->tornar]] [[Vols quedar-te més temps a Japó->mésJapó]]Després de pensar-hi molt, decidiu de tornar a Catalunya. —Ara és el millor moment, perquè en Jan encara és petit i no ha començat l’escola. D’aquí a uns anys segur que seria més complicat, perquè hauria de canviar d’escola i de sistema educatiu. Què et sembla si ho provem?—, li dius a la parella. —Sí, per què no? Serà una experiència per a mi, viure a Catalunya. —He enviat uns quants currículums a centres de recerca catalans. Quan m’ofereixin una feina, fem les maletes i marxem! [align center] [[Continua->Kioto15]]Saps que trobaràs a faltar moltes coses, del Japó: els amics que hi has fet, els companys del laboratori, el menjar, la puntualitat i neteja dels trens, els vàters japonesos... Passes amb molts nervis unes quantes setmanes, mentre esperes notícies. «Si us plau, si us plau, si us plau!», desitges amb totes les teves forces. «Que trobi una bona feina en un centre de recerca!» [align center] [[Continua->Catalunya10]]Quan ho comentes a les teves amigues Mireia i Sara, de seguida fan broma: —Ja veig quina ciència t’interessa, a tu! Tu hi vas pel menjar i pel beure! Ciència gastronòmica, hi aniràs a fer!—, et diuen rient. —Però no és només el menjar, que m’agrada del Japó. El laboratori on aniré és dels millors del país i, a més, tenen una col·lecció de microscopis impressionant—, contestes amb un punt d’indignació. [align center] [[Continua->Kioto3]]—Segur, segur... —et contesta irònicament la Mireia. —Bé, reconec que la gastronomia hi fa, també. Però és que la cultura japonesa... No ho sé... Té un no-sé-què que m’atrau molt. A més, Kioto és una ciutat meravellosa. Sabíeu que hi ha més de mil temples? [align center] [[Continua->Kioto4]]Passen unes quantes setmanes i ja ho tens tot a punt per al viatge: el passaport, el bitllet d’avió, el contracte, la maleta feta... El dia del viatge és memorable: abraçades, llàgrimes, nervis... Però tot va com una seda. Quan arribes a l’aeroport, agafes un tren i vas directament a la ciutat, i d’allà al pis que has llogat. [align center] [[Continua->Kioto5]]Els pisos són petits, al Japó, però tot està ben aprofitat. Abans fins i tot de desfer la maleta, surts a fer un tomb i a menjar alguna cosa... En tenies ganes. A la nit t’és fàcil adormir-te, perquè el cansament del viatge ha estat gran, tot i que tens nervis per anar al laboratori l’endemà de bon matí. Somies que mires un gra d’arròs pel microscopi... «Quina cosa més estranya!». [align center] [[Continua->Kioto505]]<passage-link to="Kioto6" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/kioto.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/haUENzu.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->Kioto6]]Els dies següents són intensos. Al Japó es treballen moltes hores, però als vespres sovint te’n vas a sopar amb els companys. N’hi ha molts de japonesos, però també molts altres d’altres països del món: la Xina, Corea, França, Alemanya... «Sembla la ONU en miniatura», et dius. Més o menys un cop cada quinze dies la gent s’anima i, després de sopar, se’n van al karaoke. A tu et fa vergonya, perquè creus que no cantes gaire bé. >[[T’apuntes al karaoke.->karaoke]] [[És millor proposar fer una altra cosa, com ara anar a jugar amb videojocs en una sala recreativa.->videojocs]]Les setmanes passen volant, i els dies lliures els dediques a conèixer la ciutat i els voltants. El que més t’agrada és anar a visitar temples, que són preciosos, envoltats de jardins magnífics. A la primavera, hi ha un esclat de colors amb milions de flors. A la tardor, les fulles es tornen grogues, vermelles, taronges, morades... No pots parar de fer fotografies. A l’hivern fa fred, però no pas més que a Catalunya, et consoles. I a l’estiu, la calor és infernal, però a tot arreu hi ha aire condicionat, o sigui que és suportable. [align center] [[Continua->tornarCat10]]Amb decisió, busques la pàgina web del Laboratori. Veus que es dediquen a moltes coses diferents: per exemple, dissenyen materials molt i molt petits que el cos no rebutja. D’aquesta manera, en un futur es podran introduir aquests materials dins del cos per ajudar-lo a mantenir la salut o per portar-hi medicaments. [align center] [[Continua->Laboratori2]]Tot i que ja te n’havien parlat mentre estudiaves a la universitat, la veritat és que ja no recordes bé què significa realment això de la nanobioenginyeria... És una paraula composta per tres parts: *nano*, *bio* i *enginyeria*. [align center] [[Continua->nano1]]Amb aquestes idees al cap, no hi ha temps per perdre: escrius al director del Laboratori i li demanes fer una reunió. Li avances que t’agradaria treballar amb el seu equip i fer una tesi doctoral sobre algun tema que tingui a veure amb medicina. «Si us plau, si us plau, si us plau!», penses. «Que em digui que sí, que em voldrà al seu equip!». [align center] [[Continua->Laboratori4]]L’endemà passat mateix et convoca a una reunió al seu despatx de la universitat. Hi vas amb nervis, però tot va com una seda: et proposa un tema per a la tesi que té a veure amb el tipus de recerca que fa el seu equip, i també t’ajuda amb la sol·licitud de la beca. Oli en un llum! Quan tornes a casa, els pares de seguida et pregunten com ha anat. Els dius que molt bé. [align center] [[Continua->saletaMissatgers1]]«Qui vol anar-se’n a l’altra punta de món, si Montpeller és aquí a prop?», penses. «A més, m’encanten els formatges. I tothom sap que els reis dels formatges són els francesos: brie, camembert, munster, saint-felicien, comté, gruyère, morbier, reblochon, saint-nectaire, beaufort... I per no parlar dels vins... I el xampany!» [align center] [[Continua->Montpeller2]]Saps que quan marxis trobaràs a faltar moltes coses, de França: els amics que hi has fet, els companys del laboratori i el seu humor, el menjar, el respecte pels horaris, l’arquitectura... Passes amb molts nervis unes quantes setmanes, mentre esperes notícies. «Si us plau, si us plau, si us plau!», desitges amb totes les teves forces. «Que trobi una bona feina en un centre de recerca!» [align center] [[Continua->Catalunya0]]A més, després de parlar-ne amb el director de la tesi i altres companys, tots t’han recomanat anar al laboratori francès, perquè tenen un equip científic excel·lent i t’ofereixen un bon contracte. O sigui que, dit i fet, fas les maletes, agafes el cotxe i no pares de conduir fins a plantar-te al centre de la ciutat. El més important és que has aconseguit convèncer la teva parella perquè t’hi acompanyi, i al final també ha aconseguit trobar una feina allà. [align center] [[Continua->Montpeller3]]Us allotgeu en un apartament molt petit, d’una sola habitació, però que és suficient per a dues persones. A més, la ciutat és preciosa i gairebé sempre fa bon temps, o sigui que aprofiteu per visitar els llocs més turístics i fer excursions pels voltants. Com a cirereta del pastís, com que la ciutat és a pocs quilòmetres del mar, us hi aneu a banyar molt sovint. [align center] [[Continua->Montpeller305]]<passage-link to="Montpeller307" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/montpeller.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/7kIjRhJ.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->Montpeller307]]De seguida us familiaritzeu amb l’idioma (al cap i a la fi, el francès no és gaire diferent del català) i aneu fent colla. Un dia, algú proposa que us apunteu tots a un curset de tast de vins. A tu t’agrada, el vi francès, però no saps si val la pena tot això d’aprendre’n la història, els fonaments de la viticultura, les peculiaritats de les diverses tècniques d’elaboració... Potser prefereixes invertir les tardes a descobrir els museus i les terrasses de la ciutat. >[[Al final t’hi animes i t’apuntes al curset de tast de vins.->vins1]] [[Creus que és millor visitar els museus i anar a prendre alguna cosa abans de sopar.->museus1]]Les setmanes passen volant, i els dies lliures els dediques a conèixer la ciutat i els voltants. Llogueu un cotxe i recorreu les ciutats principals més properes: Béziers, Narbona, Pézenas, Sète, Aigüesmortes, Nîmes, Arles, Avinyó... Hi ha natura per a tots els gustos. Pulmons urbans preciosos (com el passeig Peyrou, els parcs Montcalm i Montmaur o el jardí botànic), el Mediterrani a tocar de llacunes plenes d’ocells migratoris, vinyes i vil·les bucòliques o cims com l’emblemàtic pic Saint Loup. [align center] [[Continua->Montpeller5]]El clima és agradable, molt semblant al de casa, si bé és cert que els aires condicionats no són tan habituals com aquí i, a l’estiu, es troben a faltar. Sent tan a la vora, però, els dies festius sovint teniu familiars de visita o, al revés, us hi acosteu vosaltres i intercanvieu formatges per escalivada o escudella, segons l’estació. [align center] [[Continua->Montpeller6]]La colla d’amics va fent noves incorporacions amb el temps, però sempre aplega tant francesos com altres estrangers (inclosa una parella molt trempada de Balaguer). Us trobeu gairebé cada setmana. Quan no és per anar a algun festival, és per sopar a casa d’algú, fer una sortida o simplement passar estones junts i explicar-vos novetats. [align center] [[Continua->Montpeller7]]I així passen els anys, treballant en la feina que t’agrada, coneixent el país i... perfeccionant el francès! Amb relativament poc temps, arribes a tenir-ne força bon nivell. L’entens i parles sense vergonya amb pràcticament tothom. Ara bé: escriure’l correctament ja és tota una altra història! Quina ortografia més difícil! [align center] [[Continua->Montpeller8]]Sense adonar-vos-en, a poc a poc, passa el que és inevitable: la teva parella i tu us comenceu a plantejar seriosament formar una família. Viure junts tot aquest temps us ha demostrat que això va per llarg. Queda només un any perquè se t’acabi el contracte i considereu que potser és hora de tornar a Catalunya. O potser no, perquè t’ofereixen una altra feina molt interessant en un altre laboratori, també a França. >[[Apostes per tornar a Catalunya amb la parella i formar allà la família.->tornarCat]] [[Vols formar-la a França.->mésFrança]]—Ara és el millor moment, perquè encara no tenim mainada. Quan en tinguem segur que serà més complicat, perquè haurem de pensar en escoles i tot plegat. Provem-ho?—, li dius a la parella. —Sí, per què no? Si més tard volem tornar a Montpeller, sempre podem fer-ho. —He enviat uns quants currículums a centres de recerca catalans. Quan m’ofereixin una feina, fem les maletes i hi marxem! [align center] [[Continua->Montpeller10]]Decididament, un dels grans avantatges de la feina d’investigador és que et permet viatjar molt. Al teu director li falta temps per encoratjar-te a fer l’estada. —Tens bon ull! A Nova York últimament s’hi estan aplegant els millors investigadors de tots els continents. Estan creant molt bon equip. Segur que en tornaràs amb un bon grapat d’idees noves! [align center] [[Continua->NY2]]La beca que tens inclou una borsa per a estades de recerca, així que després de sortir del seu despatx no perds ni un minut a iniciar els tràmits. No has fet mai un vol tan llarg, però tens la intuïció que el passaràs anticipant com et presentaràs a la catedràtica d’allà i als companys, fent voltes als detalls de la recerca que hi vas a fer, enumerant la llista de llocs que visitareu abans de tornar... Mig any sencer a Nova York, quina passada! [align center] [[Continua->NY3]]L’estada a Nova York resulta ser encara millor del que esperaves. Cert, hi ha moments de tot: alegries, incerteses, frustració... Però sobretot te n’endús un munt d’experiències increïbles (amistats noves, aprenentatges personals i visites turístiques inclosos) i dos estudis nous que engreixen la tesi i que no podries haver dissenyat ni dut a terme a cap altre laboratori, un en solitari i un amb una investigadora canadenca de molt de renom, que ha compartit amb tu la seva visió de la química i algun capvespre entre locals d’allò més estrafolaris de la Gran Poma. [align center] [[Continua->estada10]]Resulta que entendre’s amb el centre de Nova York per organitzar l’estada és més fàcil del que semblava! Sí que és una murga haver de fer tants tràmits, però per experiència saps que valdrà molt la pena. Abans d’anar-hi ja t’imagines els taxis grocs i els gratacels, la barreja infinita de sons i olors per tot arreu. [align center] [[Continua->NYb2]]Al Laboratori tothom té una trajectòria extraordinària, com t’havia avançat el teu director. Et fascina la mentalitat americana, en algunes coses tan remotament diferent a la teva i, en d’altres, sorprenentment compatible. Els sis mesos et passen rapidíssim, però tens temps a fer contactes amb col·legues brillants (i molt divertits)! A més, has pogut fer classe allà gairebé des de l’inici de l’estada, i l’experiència ha estat veritablement enriquidora. T’ha ajudat a definir l’àrea a què vols dedicar-te després de la tesi. Toca tornar i preparar-te per a la lectura. S’acosta el final d’aquesta etapa! [align center] [[Continua->defensa1]]Acabes el curs amb ganes de seguir estudiant química, però ara *només* química. Després de les proves d’accés (que encara tothom coneix com Selectivitat) vas a la universitat a estudiar la carrera de Química. Et sembla un grau fantàstic! Al capdavall, com et diu el professor de la primera classe que fas a la universitat: —Tot és química! [align center] [[Continua->Química105]]<passage-link to="Química2" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/hamburger.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/IRhMxNx.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->Química2]]El professor afegeix: —Penseu que tot el que existeix a l’univers està format per molècules químiques. Són les peces de què està fet tot, des d’una pedra, l’hamburguesa que us menjareu per sopar, o el vostre cos, o el cos de la vostra mascota, els edificis, els arbres, les carreteres, els ordinadors... fins i tot les estrelles. *Tot*. [align center] [[Continua->Química3]]T’agrada tant aquesta frase que la repetiràs sovint la resta de la teva vida, almenys per a aquelles coses que t’interessen: «la cuina és química», «el vi és química», «els grans de sorra de la platja són química», «les persones i animals som química»... Però quan es tracta de coses no tan boniques (com una bomba, una malaltia...), et faràs l’orni. Amb aquests arguments, penses, has triat bé el grau. Tot i això, el primer curs no és exactament com t’esperaves. [align center] [[Continua->Química4]]—M’hauria agradat anar més molt més sovint al laboratori—, dius a les teves amigues de la facultat, la Sara i la Mireia. —No pateixis, que a partir del curs que ve ens hi passarem moltes hores!—, contesten totes dues a l’uníson. El que t’agrada més dels estudis universitaris és que són molt especialitzats i, a més, tens poques hores de classes. Així, pots dedicar força temps a l’esport i a altres aficions. >[[Decideixes passar tot el temps lliure a la piscina.->piscina1]] [[T’estimes més dedicar-lo a activitats culturals, com fer un curs de cinema.->cinema1]]T’hi passes moltes hores, és veritat, però no t’oblides dels estudis. T’agraden totes les assignatures, però sobretot t’apassionen les pràctiques del laboratori. Posar-te la bata blanca, unes ulleres i guants de seguretat, i començar a fer experiments et sembla al·lucinant. Veure les reaccions químiques, comprovar que realment la realitat segueix uns patrons que pots entendre i t’ajuden a predir què ha de passar quan fas interactuar els reactius, et motiva molt. No tens cap dubte que has encertat escollint Química a la universitat. [align center] [[Continua->QuímicaFi1]]Passen els mesos i els anys, i de sobte t’adones que ja has acabat els estudis! «I ara què?», et preguntes (i et pregunten els pares, els amics...). [align center] [[Continua->QuímicaFi2]]A la universitat t’han ensenyat moltes coses, però també has après que fa falta que molta gent investigui per descobrir coneixements nous, coses que encara no sap ningú enlloc del món. Ets una persona molt curiosa. Contínuament et planteges preguntes noves: com ho podem fer perquè els medicaments siguin més efectius? I per què tenen tants efectes secundaris? Què podem fer perquè siguin més segurs? Com podríem fer medicaments nous que ajudin a tractar malalties que de moment són incurables? [align center] [[Continuar->QuímicaFi3]]//TODO canviar flashback segons herbari o diari de camp -- No saps per què, però avui has recordat el teu microscopi que tantes bones estones t’havia proporcionat als estius a casa dels avis. Recordes com, sota les lents del microscopi, tot es veia completament diferent. Però... i a partir d’ara? Què penses que hauries de fer? >[[Ja és hora de posar-te a treballar en una empresa química.->empresafi]] [[No et pots treure totes aquestes preguntes del cap. Et dedicaràs a la recerca!->tesi]]No hi ha res a fer. Això de la ciència no està fet per a tu. No tens paciència. Llances la tovallola. Te’n tornes a casa i et fas un tip de plorar. Al cap de dos dies decideixes enviar currículums a empreses químiques. «Segur que així tindré menys maldecaps», penses. [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->acampar2]]Decideixes anar a casa, preparar-te una motxilla amb menjar i aigua per a uns quants dies, sac de dormir, màrfega, fogonet, un ansat per cuinar, roba de recanvi, raspall de dents i una tovalloleta petita per rentar-te. Te n’aniràs a viure al laboratori: dormiràs allà, menjaràs allà, et rentaràs allà... No en sortiràs fins que hagis desencallat la teva recerca i puguis seguir avançant. Això de descansar és una pèrdua de temps: la recerca vol dedicació exclusiva. No hi ha temps ni per a la família, ni per als amics, ni per a res més! [align center] [[Continua->acampar2]]Però quan entres al laboratori i et veuen els companys, tots es posen a riure! Una de les companyes et diu: —Però on vas? Sembla que vulguis pujar al cim del Canigó! Quina ximpleria! —Tens raó. Però és que no hi ha manera de desencallar l’experiment. No sé què fer —li contestes. >[[Decideixes llençar la tovallola.->abandona]] [[És millor anar a fer una mica d’esport, a veure si se t’aclareixen les idees.->esport]]Creus que has fet bé deixant el diari de camp a casa, perquè els campaments no són el lloc per a fer res que tingui a veure amb l’escola, encara que sigui un diari de camp que et piqui molt la curiositat per saber si tindràs la capacitat per fer-lo. A més, a la casa dels avis a l’Empordà tindràs més temps i, amb una mica de sort, els cosins (que també hi seran uns dies) potser t’ajudaran. [align center] [[Continua->aiguamolls2]]Dit i fet! Te’n vas als campaments amb la motxilla una mica més lleugera. Pensaves prendre-hi apunts d’observacions interessants, però la veritat és que entre excursions, jocs, cantades a la vora del foc i tot tipus d’activitats, ni hi has pensat, en el diari de camp. No passa res, ho tens tot al cap i segur que a casa dels avis podràs omplir el quadern amb un munt de rastres d’animals al·lucinants. Quan tornes a casa, després d’una bona dutxa i una estona de descans, et prepares la maleta perquè els pares han decidit de marxar aquest mateix vespre, per aprofitar al màxim els dies que queden de les vacances. Et passes tot el viatge en cotxe pensant tot el que explicaràs a les dues cosines petites, la Ruth i l'Aina. Fliparan segur. No deuen haver vist més que marietes i algun llangardaix. [align center] [[Continua->aiguamolls3]]Tot i que hi arribeu tard, no pots evitar d’agafar una llanterna i sortir una estona a la nit, a veure si aconsegueixes observar algun animal. No t’és difícil de veure els ratpenats caçant mosquits mentre volen a la vora d’una farola al final del carrer. També has sentit uns sorolls al sotabosc. «Senglars?», penses. «O qui sap si una guineu?», et preguntes quan recordes que l’any passat el teu cosí i tu en vau veure una que creuava el carrer. [align center] [[Continua->aiguamolls4]]L’endemà i l’endemà passat te’ls passes rondant pels voltants dels aiguamolls, les zones boscoses i els camps conreats, a vegades acompanyat per les cosines petites, d’altres amb el teu cosí gran. Com que ell té mòbil, aprofiteu per fer tantes fotos com podeu. El primer lloc on aneu és allà on vas sentir a la nit els sorolls al sotabosc. Al cap de poca estona observant l’espai hi descobriu una bassa fangosa. Al voltant, tot de petjades. Per saber si són de senglar o de guineu, feu fotografies des de tots els angles possibles i en preneu mesures de manera aproximada: fan entre 5 i 8 cm d’ample i 6 a 9 cm de llarg. La forma és molt característica: tenen marcades dues formes allargades, com si fossin mitges llunes (que deuen ser les ungles) i una part més arrodonida, com si fos el taló. [align center] [[Continua->aiguamolls5]]Quan arribeu a casa, òbviament, demaneu permís a l’avi per fer servir el seu ordinador i buscar fotografies de petjades d’animals salvatges a internet. Quan veieu les de senglar, el teu cosí i tu us mireu amb un somriure de satisfacció d’orella a orella. —Són de senglar!— crideu a l’uníson. —Què passa, què passa?—, criden les cosines petites mentre s’acosten corrents. —Hem trobat el rastre d’una família de senglars! Si voleu, demà us podem ensenyar on són. [align center] [[Continua->aiguamolls6]]<passage-link to="aiguamolls7" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/senglar.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/njQc1DN.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->aiguamolls7]]Et queda l’espina clavada de no haver vist cap guineu (ni cap rastre d’aquests animals). Les fotografies de les seves petjades que has vist per internet són molt diferents de les dels senglars: d’entrada, són més petites, i semblen una mica com les d’un gos. Però la principal diferència és que tenen quatre dits amb unes ungles fines i punxegudes que normalment queden marcades al terra. >[[Creus que amb el rastre del senglar ja en tens prou.->llibreta2]] >[[Tens ganes de trobar altres animals (o els seus rastres).->camins]]«Quina mandra, tornar a fer les maletes!», penses. De cap de les maneres no marxaré a l’estranger. A més, tot i que al laboratori i amb els companys segur que podré parlar-hi en anglès, hauré d’aprendre la llengua del lloc on vagi per parlar amb la resta de gent: la peixatera, el carnisser, els veïns, els conductors d’autobús, la policia... Serà millor que busqui feina per aquí». >[[Decideixes buscar feina en una empresa privada->empresafi3]] [[Vols treballar en un centre de recerca->centre]]El millor és tenir resolts els temes econòmics abans de parlar amb ningú i prendre cap decisió de la qual després et puguis penedir. Tan bon punt arribes a casa encens l’ordinador i comences a buscar informació sobre beques. En trobes quatre de diferents i decideixes que les demanaràs totes. [align center] [[Continua->beca2]]«Com més en demani, més opcions tindré que me’n concedeixin alguna...». Et descarregues tots els formularis i els comences a llegir. També anotes al calendari les dates límit per presentar la documentació, perquè si l’envies després del termini ja ni se la miren. [align center] [[Continua->beca3]]De seguida t’adones que per demanar una beca cal que pertanyis a algun grup d’investigació d’una universitat. I també et cal explicar en cert detall què investigaràs i com ho faràs. Per tant, no et queda més remei que parlar amb algú. >[[Vols parlar amb el director del Laboratori de Nanobioenginyeria.->Laboratori1]] [[Vols parlar amb els teus antics professors perquè t’ajudin amb la teva recerca sobre les proteïnes.->professors1]]«Ara toca posar-me a treballar de valent!», penses. I així ho fas. Al principi tot és nou i emocionant. Passen les setmanes i els mesos, i amb l’ajuda dels companys avances en la teva recerca. T’agrada molt perquè això de «fer recerca» és una feina molt variada: primer de tot, s’ha de llegir molt, per saber què fan investigadors d’altres llocs; també cal passar-se moltes hores discutint amb els companys, per tenir bones idees que permetin plantejar-se les millors preguntes i imaginar maneres de trobar-hi respostes; i també hi ha molta part de feina «de formigueta», com en dius: hores i hores al laboratori fent experiments, analitzant resultats, escrivint articles, preparant reunions... [align center] [[Continua->becari2]]A vegades, però, la recerca es complica i no saps per on avançar. «En aquests casos, cal tenir molta paciència. Quan menys t’ho esperis, ho veuràs clar», et diu sempre el teu director de tesi. [align center] [[Continua->becari3]]El problema és que ara fa dies que ja no te’n surts, que no et veus capaç de resoldre el problema. Els nervis se t’acumulen. Tant, que hi ha un moment que, al mig del laboratori, crides: —Prou! Ja no puc més! M’he de desencallar aviat tant sí com no! La resta de la gent del laboratori esclata a riure. —Au, va! Paciència!—, et diuen tots. —No, he de resoldre el problema avui mateix! >[[Decideixes quedar-te a dormir al laboratori fins que resolguis el problema.->acampar1]] [[Creus que és millor anar a fer esport.->esport]]El primer pas és anar a la biblioteca per buscar algun llibre que et pugui ajudar a identificar les plantes. Tot i que a l’escola ens han ensenyat el nom dels arbres i part de les plantes que hi ha al pati, penses que necessitaràs més ajuda. Aprofites que has de tornar uns quants llibres que ja t’has acabat de llegir i que en vols agafar d’altres per a les vacances. Per no distreure’t, decideixes agafar només llibres de col·leccions que ja coneixes i que saps que t’agradaran. [align center] [[Continua->bibliotecaHerbari205]]<passage-link to="bibliotecaHerbari3" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/llibres.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/Ki8RQtQ.jpeg';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->bibliotecaHerbari3]]De seguida corres cap a la secció de ciències i comences a fullejar els llibres que et semblen interessants. Després d’una bona estona, t’has decidit per agafar-ne tres. El primer és, justament, un herbari. Bé, no és realment un herbari (perquè no té les plantes assecades), sinó que són fotografies d’un herbari. Et servirà de model sobretot per saber com s’han de descriure i classificar les plantes. El segon és una guia dels aiguamolls de l’Empordà. L’últim és sobre herbes medicinals. Qui sap si, fent l’herbari, trobaràs plantes que es poden fer servir per curar els refredats, desinfectar ferides o alleugerir el mal de cap! Tornant de la biblioteca a casa, aprofites per comprar paper secant, perquè ja has llegit que en necessitaràs per dessecar les plantes. [align center] [[Continua->llibresHerbari4]]Després de tant estudiar, creus que ja és hora de posar-se a treballar. I com que t’has convertit en una persona experta en bioinformàtica, t’és molt fàcil trobar una bona feina, que t’agrada i que, a més, et proporciona un bon sou. Aquesta feina et sembla molt interessant, perquè ajudes les empreses farmacèutiques a fer millors medicaments gràcies als teus bons coneixements de bioinformàtica. Però tens una ment inquieta, i sempre tens ganes d’aprendre més. [align center] [[Continua->bioinfo2]]Passen alguns mesos i segueixes treballant amb dedicació. Un dia, però, t’adones que el projecte que t’han demanat de desenvolupar té un error, perquè no té en compte tota una sèrie d’elements que tu havies estudiat a la carrera. Lògicament, ho vas a explicar als teus caps, però et diuen que els és igual, que ho segueixis fent tal com t’havien demanat (tot i que tu saps que es podria fer molt millor). Això et deixa un mal regust de boca... No t’agrada treballar així. Tu voldries fer avançar més el coneixement, fer un salt endavant i no només passetes de formiga. [align center] [[Continua->bioinfo3]]Creus que... >[[és millor mirar cap a un altre costat, fer el que et diuen, i seguir treballant a l’empresa.->bioinfofi]] [[podries fer coses molt més útils per a tothom posant-te a investigar a la universitat.->tesi]]«És millor no buscar-me problemes», et dius. «Aquesta feina em dona un bon sou, és tranquil·la i em deixa prou temps lliure per fer escalada, que m’agrada molt». Els anys següents segueixes a la mateixa empresa, fent la mateixa feina. Ets feliç però de tant en tant et preguntes si has fet bé: «I si hagués tornat a la Universitat a aprendre a investigar, què hauria pogut descobrir?». [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->bioinfo3]]Però totes les coses bones s’acaben, i arriba l’hora de tornar a casa. A l’autocar et planteges què faràs un cop hi siguis. Has anat anotant coses que voldries buscar a internet, però també t'agradaria deixar descansar el tema una estona, potser jugar una mica... Amb els moviments del bus, t'abraça el cansament i t'acabes adormint. Quan per fi arribes, però, et fan passar tant sí com no per la dutxa abans de poder fer cap altra cosa. —Com es pot acumular tanta porqueria al cos en tan pocs dies? Després, per fi a la tranquil·litat de l'habitació, decideixes que... >[[buscaràs informació a internet sobre les observacions de la llibreta.->ordinador1]] [[passaràs a net els apunts i així podràs t'oblidaràs del tema.->llibreta1]]«Seguiré buscant rastres d’animals pels camins, pels marges dels camps i pel bosc, ara que ja sé què vull trobar», penses mentre revises el dibuix que vas fer de les petjades de guineu que vas veure a l’ordinador. Amb una mica de sort, en trobaràs alguna. [align center] [[Continua->camins2]]Tot i els esforços, però, no aconseguiu trobar-ne cap. Això et desil·lusiona una mica, però tens altres recompenses: heu trobat plomes molt diferents, un parell de boles estranyes (que abans de sopar, després d’ensenyar-les als avis, t’expliquen que són egagròpiles), i el més emocionant de tot: una pell de serp que ha deixat després de fer la muda. Això ho saps perquè a l’escola ens n’han parlat fa tan sols unes setmanes. No t’atreveixes a agafar-la, però sí que en fas fotografies. A més, has anat anotant coses que voldries buscar a internet, tot i que també t'agradaria deixar descansar el tema una estona, potser jugar una mica... Finalment, decideixes que: >[[buscaràs informació a internet sobre les observacions de la llibreta.->ordinador1]] [[passaràs a net els apunts i així podràs t'oblidaràs del tema.->llibreta3]]Tot això de l’herbari sembla més aviat avorrit: collir plantetes i fulles d’arbres diferents, esperar que s’assequin, descriure-les... Quin pal! A més, els arbres i les mates s’han de deixar tranquils. «En comptes d’arrencar-ne trossos, en tot cas, els hem de protegir», penses com a bon escolta. Sí, exacte! Decideixes que diràs a casa que al final sí que et vols apuntar al campament de Setmana Santa i així podràs aprofitar per fer observacions per al diari de camp. T’has informat una mica més de què es tracta exactament i és molt més interessant que l’herbari! [align center] [[Continua->camp2]]//TODO reveal definition egagròpiles on hover -- Resulta que no només hi pots escriure sobre la flora que trobis, sinó també sobre rastres d’animals (com plomes i excrement!) i pots investigar el que més et cridi l’atenció. Fins i tot, si no observes res curiós de la fauna ni la flora perquè es posa a ploure (esperem que no), pots parlar justament de fenòmens atmosfèrics. Bona sort a qui triï l’herbari com hi hagi una tempesta el dia que hagin pensat sortir a collir floretes! Sí, sí... S’ha de ser previsor i posar-se les coses fàcils. [align center] [[Continua->camp3]]Ara només et cal decidir si t’enduràs la llibreta al campament escolta a Cambrils o ja l'agafaràs quan vagis a casa dels avis. D’una banda, els altres escoltes et poden ajudar a trobar rastres interessants, però, de l’altra, i si la perds? A més, potser trobaràs animals més especials als aiguamolls de l’Empordà. Ara, si t’has de refiar d'el teu cosí Pol perquè t’ajudi, vas bé! >[[T'endús el diari de camp als campaments de Cambrils.->escoltes1]] >[[T'hi dedicaràs també quan vagis a casa dels avis, als aiguamolls.->aiguamolls1]]T’obligues a seguir estudiant Ciències del Mar, però ho fas amb desgana. Treus unes notes mediocres i t’avorreixes molt. Quan acabes la carrera, n’estàs fins als nassos i no en vols saber res més, de manera que fas un curs per aprendre a conduir camions i et fas conductor professional. Amb el teu camió d’alt tonatge viatges per tot Europa. [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->CdelMar2]]Prepares un nou currículum, ara orgullosament dient que tens una tesi doctoral aprovada i que ja disposes, per tant, d’experiència fent investigació científica. El converteixes en PDF i l’envies a totes les universitats i centres de recerca del país que fan recerca en els temes que t’interessen. [align center] [[Continua->centre2]]«Si us plau, si us plau, si us plau!», penses amb totes les teves forces. «Espero que em contractin aviat en algun lloc!». [align center] [[Continua->centre3]]Al cap d’unes setmanes, que se’t fan eternes, reps algunes respostes. En algun cas, t’ofereixen una feina temporal; en altres, una feina de tècnic (però no de científic). La majoria de respostes, però, t’encoratgen a fer alguna estada a l’estranger abans de poder-te contractar. >[[Et desanimes i prefereixes buscar feina en alguna empresa privada en comptes de seguir investigant.->empresafi4]] [[Creus que el millor és anar a treballar a l’estranger->fora]]El batxillerat científic t’encanta! Matemàtiques, física, química, biologia... T’agraden les assignatures que utilitzen números i fórmules, o en què aprens coses sobre la natura o pots anar al laboratori a fer experiments. El que t’agrada més són >[[les assignatures que tenen a veure amb els éssers vius.->científicA]] [[les fórmules i els experiments al laboratori.->experimentsCientíficB]]Cada cop que en tens l’oportunitat, fas sortides al riu o a la muntanya: t’agrada la natura, t’agraden els animals, t’agrada fer excursions... Com que continues a l’agrupament escolta, pràcticament cada cap de setmana tens l’oportunitat de fer sortides fora de la ciutat. [align center] [[Continua->científicA2]]A l’institut tens molta sort: de totes les assignatures que fas, les de Biologia, Geologia i Ciències Ambientals t’apassionen (tot i que algunes altres t’avorreixen una mica, ja se sap...). I el que més t’agrada és que moltes de les coses que t’expliquen a classe després les pots observar a fora: com quan vau estudiar els diferents tipus de roques i, durant una excursió a Montserrat, vas reconèixer conglomerats i calcàries amb els teus propis ulls. O aquell dia que, després d’una classe sobre fotosíntesi, vas començar a mirar els arbres del pati amb uns altres ulls: des de llavors entens millor com viuen, com respiren, com s’alimenten i es comuniquen. [align center] [[Continua->científicA3]]Finalment, s’acaba el segon de Batxillerat i toca fer els exàmens d’accés a la universitat (que encara tothom coneix com «Selectivitat»). Quan et toca escollir quins estudis faràs, tens dubtes. D’una banda, t’agrada la natura (el mar i la muntanya, els animals i les plantes), però també t’has aficionat força als ordinadors... >[[Provaràs sort fent estudis relacionats amb el mar.->CdelMar1]] [[Serà millor triar uns estudis més generals sobre tots els éssers vius.->Biologia]]A més, la química et va molt i molt bé. Tan bé que et seleccionen per participar a les Olimpíades de Química, perquè has obtingut una de les millors notes finals de Catalunya. Aquest any es fan a Còrdova. Quan hi arribes, et trobes amb altres nois i noies d’Espanya, que també són molt bons. És una competició en la qual has de resoldre problemes que no són gens fàcils. Però amb el que has après a l’institut i una mica d’imaginació, te’n surts molt bé. [align center] [[Continua->científicB3]]Acabes en tercera posició, cosa que no està gens malament! Tornes a casa amb l’orgull d’haver fet una bona feina, però també amb la satisfacció d’haver fet aquest viatge sense els pares i haver conegut un munt de gent de la teva edat apassionada per la química. Tu ja ho estaves, però després d’aquesta experiència encara més i tot. [align center] [[Continua->Química]]El món no s’acaba amb la química. Tot i que t’agrada nedar, penses que potser amb tanta aigua et quedarà la pell arrugada. Segur que hi ha coses més interessants per fer. Un dia, quan vas a la biblioteca, hi trobes un anunci penjat que diu: «T’agrada el cinema? Vols aprendre a dirigir pel·lícules? Apunta’t a aquest curs i podràs fer el teu propi curtmetratge.” [align center] [[Continua->cinema2]]—A bodes em convides!—. No saps del cert si només ho has pensat, o ho has dit en veu alta. Per la manera com et mira el bibliotecari, probablement se t’ha escapat a un volum un pèl massa fort. Agafes el telèfon i truques al número que hi ha a l’anunci per apuntar-te al curs. Durant dotze setmanes, vas al centre cívic. Al cap de poc, ja fas servir el vocabulari dels grans cineastes: plans, moviments de càmera, enquadrament, muntatge, guió, postproducció... Les últimes setmanes les dediques a preparar el teu curtmetratge, amb l’ajuda d’una amiga que has fet al curs. Et fa molta il·lusió presentar-lo al públic quan ja està enllestit. [align center] [[Continua->QuímicaFi0]]«Si us plau, si us plau, si us plau!», penses amb totes les teves forces. Concentres tota la teva energia mental i et sembla que podries moure els objectes només amb el pensament. Se’t formen unes petites arrugues entre cella i cella. «Si us plau, si us plau, si us plau, més deures no!». Creus que el poder de la teva ment farà que passin les coses que vols. [align center] [[Continua->classe2]]Finalment hem arribat a divendres a última hora, i aquestes vacances de Setmana Santa has fet molts plans. Ho tens tot calculat: el primer cap de setmana has quedat amb els cosins per quedar-te a dormir a casa dels avis, i, per tant, has descartat de ple dedicar ni un sol minut a res que tingui a veure amb l’escola. El dilluns al matí, el dedicaràs a fer la redacció de català i a preparar-te el dictat de castellà; a la tarda estudiaràs {dropdown menu for: 'estudiaràs', choices: ['anglès', 'música', 'coneixement del medi']}, i deixaràs per al vespre els exercicis de matemàtiques. Amb només un dia intens ho deixaràs tot enllestit, perquè de dimarts a dissabte vols trobar-te cada dia amb els amics. I l’altre diumenge i dilluns, és clar, dinars familiars un altre cop, però amb la il·lusió afegida de **~~la mona~~**. [align center] [[Continua->classe3]]TODO algun efecte de temps: "els segons passen molt a poc a poc" -- «Si us plau, si us plau, si us plau, més deures no!». Queden només cinc minuts perquè soni el timbre, i ja fa estona que no escoltes l’explicació de la mestra sobre no sé què de la fauna de no sé on, i ves a saber què de la flora de no sé on més. Tens la mirada fixa al rellotge que hi ha sobre la pissarra. Els segons passen molt a poc a poc. Només desitges acabar la classe. Però la llei de Murphy sempre s’aplica en els pitjors moments. Sí, ja ho saps, aquella llei que diu que si alguna cosa pot anar malament, segur que hi anirà. [align center] [[Continua->classe4]]—Per a després de les vacances, heu de fer un treball d’un dels temes que us he explicat. Feu-lo del que us interessi més—, diu la mestra. —Nooo!—, se t’escapa, amb un volum de veu més fort del que hauries volgut. La mestra somriu i, mentre acaba de recollir les seves coses de sobre la taula i se les posa al maletí, et mira i et diu: —Va, que no n’hi ha per tant. A més, ja veuràs com t’agradarà fer-ho. Ja has pensat quin dels dos temes t’interessa més? [align center] [[Continua->classe5]]// TODO posar placeholders en gris [JavaScript] write('Hello from JavaScript'); [continued] NomMillorAmic: 'Eduard' NomMillorAmiga: 'Laia' ArticleNomMillorAmic: 'en' ArticleNomMillorAmiga: 'la' -- «No tinc ni idea de quins temes m’estàs parlant, perquè fa estona que he desconnectat», penses. Però no li ho pots pas dir, això. Decideixes, doncs, donar-li una resposta més diplomàtica: —No ho sé, m’interessen molt tots dos... Serà difícil escollir. Se t'acut que en/l' {text input for: 'NomMillorAmic'} i la/l' {text input for: 'NomMillorAmiga'}, els teus millors amics des de sempre, et poden explicar què has de fer. D'entrada, vas a veure què t'explica... [align center] [[El teu millor amic.->classeAmic1]] [align center] [[La teva millor amiga.->classeAmiga1]][JavaScript] if (['a','e','i','o','u'].some(c => c === NomMillorAmic[0].toLowerCase())) { engine.state.set('ArticleNomMillorAmic','l\'') engine.state.set('NomMillorAmicArt','l\'' + NomMillorAmic) } else { engine.state.set('ArticleNomMillorAmic','en ') engine.state.set('NomMillorAmicArt','en ' + NomMillorAmic) } if (['a','e','i','o','u'].some(c => c === NomMillorAmiga[0].toLowerCase())) { engine.state.set('ArticleNomMillorAmiga','l\'') engine.state.set('NomMillorAmigaArt','l\'' + NomMillorAmiga) } else { engine.state.set('ArticleNomMillorAmiga','la ') engine.state.set('NomMillorAmigaArt','la ' + NomMillorAmiga) } [continued] —Has de triar entre fer un diari de camp sobre tots els animals que observis durant les vacances o, si no, també pots fer un herbari—, t’explica {NomMillorAmicArt}. —Bé, em pensava que ens havia posat un munt de fitxes i d’exercicis de deures. Això sembla prou interessant, però no sé què triar...—, li respons. [align center] Per ampliar la informació, ara [[vas a veure la teva millor amiga.->classeAmic1b]]Resulta que {ArticleNomMillorAmiga}{NomMillorAmiga} també està indecisa. Et diu: —El tema del diari de camp em sembla més fàcil, perquè al cap i a la fi només has d’escriure tot el que vas observant sobre els animals que et vas trobant, i fer un munt de fotos amb el mòbil. En canvi, fer l’herbari pot ser més complicat, perquè em sembla que porta més feina. Primer has de recollir fulles i plantes i assecar-les, però després les has de descriure, i saber com es diuen em sembla molt difícil. Hauré d’anar a la biblioteca per mirar si trobo algun llibre amb tots els noms d’arbres i plantes que hi ha per aquí, o potser trobar una pàgina web amb fotos. [align center] [[Continua->classeDecisió1]][JavaScript] if (['a','e','i','o','u'].some(c => c === NomMillorAmic[0].toLowerCase())) { engine.state.set('ArticleNomMillorAmic','l\'') engine.state.set('NomMillorAmicArt','l\'' + NomMillorAmic) } else { engine.state.set('ArticleNomMillorAmic','en ') engine.state.set('NomMillorAmicArt','en ' + NomMillorAmic) } if (['a','e','i','o','u'].some(c => c === NomMillorAmiga[0].toLowerCase())) { engine.state.set('ArticleNomMillorAmiga','l\'') engine.state.set('NomMillorAmigaArt','l\'' + NomMillorAmiga) } else { engine.state.set('ArticleNomMillorAmiga','la ') engine.state.set('NomMillorAmigaArt','la ' + NomMillorAmiga) } [continued] —Has de triar entre fer un diari de camp sobre tots els animals que observis durant les vacances o, si no, també pots fer un herbari—, t’explica {ArticleNomMillorAmiga}{NomMillorAmiga}. —Bé, em pensava que ens havia posat un munt de fitxes i d’exercicis de deures. Això sembla prou interessant, però no sé què triar... —li respons. [align center] Per ampliar la informació, ara [[vas a veure el teu millor amic.->classeAmiga1b]]Resulta que {ArticleNomMillorAmic}{NomMillorAmic} també està indecís. Et diu: —El tema del diari de camp em sembla més fàcil, perquè al cap i a la fi només has d’escriure tot el que vas observant sobre els animals que et vas trobant, i fer un munt de fotos amb el mòbil. En canvi, fer l’herbari pot ser més complicat, perquè em sembla que porta més feina. Primer has de recollir fulles i plantes i assecar-les, però després les has de descriure, i saber com es diuen em sembla molt difícil. Hauré d’anar a la biblioteca per mirar si trobo algun llibre amb tots els noms d’arbres i plantes que hi ha per aquí, o potser trobar una pàgina web amb fotos. [align center] [[Continua->classeDecisió1]]«Mmm... M’he de decidir aviat, perquè els dies de vacances passen volant», barrines. >[[El diari de camp sobre la fauna local sembla més interessant.->camp1]] >[[Et motiva la idea de fer un herbari.->llibresHerbari1]]Aquests dies amb els avis passen volant, és clar. No has fet gaire cas de les cosines petites, però no pots pas dir que no hagis aprofitat el temps! Tornes a l’escola amb l’herbari fet (tot i que, lògicament, les fulles encara no són seques). Ho portes tot orgullosament a la classe: els dibuixos, les fulles i flors enmig dels fulls secants, el quadern amb les anotacions (l’enciclopèdia, és clar, no l’has carregada, però!). [align center] [[Continua->classeG2]]Com no podia ser d’altra manera, la mestra et felicita. Penses que l’esforç ha valgut la pena, però tens ganes d’investigar més. No pots esperar que arribi l’estiu per tornar a casa dels avis, aquest cop a passar-hi una temporada més llarga, i seguir amb les teves investigacions científiques. [align center] [[Continua->estiu1]]Recordes quan et vas començar a interessar per allò del món que no veiem a ull nu: els microorganismes, les cèl·lules, les estructures microscòpiques... Recordes la primera vegada que vas trepitjar la universitat. I la primera reunió amb el teu director. Quan explicaves com podies als teus coneguts què era allò que estudiaries. «Que complicat...!», et deien, «Que interessant...!», sempre en un cert to d’admiració que et feia sospitar que no t’acabaven d’entendre del tot. I ara, amb l’experiència d’haver fet experiments, discussions, articles, tallers, classes, i fins i tot entrevistes a mitjans de comunicació, ara ha arribat l’únic dia que semblava que no acabaria d’arribar mai: el dia de la lectura de la tesi. [align center] [[Continua->defensa2]]Els nervis no són com t’havies imaginat. Sents més emoció que neguit. Saps que ho faràs bé: has exposat aquests temes tantes vegades i has practicat tant el teu discurs que és impossible que et quedis en blanc. Però tenir tothom allà...! —Avui és un dia per gaudir—, et diu el teu director de tesi just abans d’entrar a la sala. Respires fondo. «Som-hi», et dius. [align center] [[Continua->saletaDefensa3]]La resta de dies d’estiu que passes amb els avis repeteixes l’excursió moltes vegades, però vas a trams diferents del riu. El diari de camp cada cop és més complet: peixos, cucs de tota mena, rastres d’animals... T’hi passes tantes hores, durant l’estiu, que acabes somiant amb animals! L’emoció fa que aquests últims dies d’agost et passin volant. Arriba el moment de començar a pensar en l’institut. >[[T’acabes cansant de la fauna del riu i no vols saber-ne mai més res.->influencer2]] [[Sents il·lusió per començar l’institut i aprendre més coses de ciències.->insti1]]Agafes els llapis i la llibreta i comences a fer un esbós dels peixos. El fas de pressa perquè els peixos que has capturat et fan patir i els vols tornar ràpidament al riu. Després d’alliberar-los, t’adones que ja és força tard i et ve la gana de cop. Busques una ombra i menges l’entrepà que has dut per dinar, mentre penses que això de la biologia... t’agrada! [align center] [[Continua->dibuixPeixos2]]És d’una tal Mariona, una estudiant de doctorat que fa la seva tesi precisament sobre el procés de muda de les serps a Catalunya. T’explica que el director del departament li va reenviar el missatge que havies escrit. Et confirma que, efectivament, és de serp blanca, i et felicita perquè no és tan fàcil de saber-ho, ja que es pot confondre fàcilment amb la pell d’altres serps. I el més emocionant de tot: et convida a anar-la a visitar a la Universitat per ensenyar-te la col·lecció de pells seques que ha anat recollint per a la seva investigació. Et tremolen les cames d’emoció. Sense ni comentar-ho amb els pares, li respons que si li va bé hi aniràs l’endemà just després d’escola. «Espero que algú m’hi pugui acompanyar!», penses. [align center] [[Continua->universitat5]]Hi ha moltes empreses que necessiten químics, bioinformàtics, bioquímics, etc. Per exemple, les indústries que fan productes d’higiene personal i de neteja, les empreses que fan cosmètics, les empreses farmacèutiques per fer medicaments, la indústria petroquímica (per transformar el petroli en molts materials diferents, com benzina o plàstics), la indústria alimentària (perquè ha de controlar la qualitat dels aliments, ha de crear conservants, saboritzants)... Envies uns quants currículums i de seguida et truquen per oferir-te una bona feina. Enhorabona! [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->QuímicaFi3]]T’ha agradat molt dedicar uns anys de la teva vida a la recerca, però en realitat ara ja en tens prou. Decideixes que és molt millor posar-te a treballar en una empresa privada, ja que t’han dit que necessiten treballadors molt especialitzats i que dominin tècniques científiques que tu has après fent la tesi. [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->postdoc2]]T’ha agradat molt dedicar uns anys de la teva vida a la recerca, però en realitat ara ja en tens prou. Decideixes que és molt millor posar-te a treballar en una empresa privada, ja que t’han dit que necessiten treballadors molt especialitzats i que dominin tècniques científiques que tu has après fent la tesi. [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->aquí]]T’ha agradat molt dedicar uns anys de la teva vida a la recerca, però en realitat ara ja en tens prou. Decideixes que és molt millor posar-te a treballar en una empresa privada, ja que t’han dit que necessiten treballadors molt especialitzats i que dominin tècniques científiques que tu has après fent la tesi. [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->centre3]][align center] **FI** <img class="embed-img" src="./assets/illustrations/end.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/QanJeVj.png';" alt="">El principal problema que has de resoldre és que no acabes d’entendre una de les nanoestructures que estàs estudiant. Per molt que hi reflexionis, hi ha alguna cosa que no acaba d'encaixar, però no trobes la manera d'identificar què carai se t'escapa. Anar a escalar t’ajudarà a desconnectar. Potser després se t’acudirà alguna idea interessant. [align center] [[Continua->escalada105]]<passage-link to="escalada2" role="link" tabindex="0"> <img class="embed-img" src="./assets/illustrations/escalada.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/aPAEVWN.jpeg';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->escalada2]]Has quedat amb uns amics, també aficionats a l’escalada, per pujar una paret força difícil. Un cop teniu l’arnès, el casc i els peus de gat posats, totes les cordes i mosquetons a punt, i les mans plenes de pols de magnesi per no relliscar, comenceu a enfilar-vos paret amunt. Cada pocs metres, us assegureu lligant-vos en un clau fix de la paret (perquè, en cas de caiguda, us aguanti). [align center] [[Continua->escalada3]]Vas el primer, perquè ja has escalat moltes altres vegades en aquesta zona i et coneixes la paret com si fos a casa teva. Per això, de tant en tant fas un cop d’ull cap avall per veure com van els teus amics i, si cal, donar-los alguna indicació per ajudar-los a trobar el millor camí. [align center] [[Continua->escalada4]]Un cop, mirant cap avall, se t’ha encès la llumeta! Dius cridant: —És clar! La proteïna, me l’he de mirar des d’un altre punt de vista! Fins ara l’havia mirat sempre de costat, però la clau potser és veure-la des de dalt! En pocs minuts ja heu acabat de pujar. Ara toca un ràpel per baixar ben ràpidament. Creus que has trobat la solució que feia tants dies que buscaves... I ho has fet de la manera més impensable possible: escalant! [align center] [[Continua->esport2]]No coneixes ningú que treballi a la Universitat, i a més, com vols que et facin cas, si encara estàs estudiant a l’escola? Però durant tots els dies de festa que queden abans no hagis de tornar-hi no t’ho pots treure del cap. «Sort que les vacances de Setmana Santa són curtes», penses. [align center] [[Continua->escola2]]Finalment tornes a escola i el primer que fas quan veus la mestra (abans de dir-li bon dia i tot) és ensenyar-li les fotos de la pell de serp. —Mira què vaig trobar al campament! Ja ho veuràs en el treball de camp, però saps de quina serp és? —Ep, calma! Primer de tot, bon dia! A l’hora del pati ens ho podrem mirar plegats, si vols, a veure si ens en sortim—, et respon la mestra. —[[D'acord...->escola3]]Les classes d’anglès i de música que hi ha just abans del pati se’t fan llargues, perquè només penses en la pell de la serp. Finalment, però, s’acaben els pentagrames, les blanques, negres, corxeres i cançonetes i vas corrents cap a la mestra. —Te’n recordes que m’has dit que m’ajudaries a identificar la pell de la serp? —Sí, calma. Anem a la sala de mestres, perquè segur que necessitarem un ordinador i alguns llibres sobre biologia que hi tinc. [align center] [[Continua->escola4]]TODO espais abans align center -- Hi dediqueu tota l’estona del pati, però la mestra tampoc no n’acaba d’estar del tot segura. —Saps què farem? Per què no escrius un *e-mail* al Departament de Biologia Animal de la Universitat quan arribis a casa per veure si ens poden ajudar? Hi adjuntes les fotografies que tens. A veure si et responen. [align center] Al final t'hauràs d'empassar la vergonya i [[escriure a la Universitat->ordinadorUniversitat1]].Una mica més i no arribes a temps d’inscriure’t al campament! A casa has hagut de tornar a sentir allò de: —Sempre esperes a l’últim moment per a tot i nosaltres, au, a córrer darrere teu! Però saps que, al capdavall, els ha posat contents que hagis decidit anar-hi. Els agrada que guanyis autonomia i t’impliquis en activitats pràctiques i tot això. —Somiar truites és molt fàcil, però per fer-ne cal encendre el foc! A veure si comences a baixar de la lluna de València... Doncs ja ho veuran quan els ensenyis el diari de camp! [align center] [[Continua->motxillaEscoltes2]]No cal dir que els campaments són els millors dies de l’any: lluny dels pares, sense pantalles, envoltat dels millors amics, fent el burro tot el dia rient a més no poder, menjant aliments diguem-ne «no del tot saludables», sortint a veure les estrelles a la nit, no havent-se de dutxar ni canviar de roba necessàriament cada dia... A més, aquest any els has aprofitat per fer el projecte de l’escola, perquè durant els campaments has anat prenent apunts per fer el diari de camp. «D’això se’n diu matar dos ocells d’un tret», penses amb satisfacció. [align center] [[Continua->escoltes4]]Resulta que dos dels caps, la Juna i en David, es van entusiasmar amb això de buscar rastres d’animals i van convertir-ho en un joc. Entre tots vau trobar tres caus, un munt de petjades i onze plomes diferents. I el millor de tot, una pell de serp! Sort que en David portava el mòbil a sobre i hi vau poder fer fotos. No vas parar d’insistir-li durant els dies següents que, sobretot, enviés les fotografies als teus pares, que les volies tenir a mà. [align center] [[Continua->escoltes405]]<passage-link to="busEscoltes5" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/rastres.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/T8SHKtT.jpeg';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->busEscoltes5]]La teva companya té raó. Quan t’encalles amb la recerca, el millor és fer una activitat ben diferent. Te’n vas a casa i fas una mica de migdiada. A la tarda decideixes que aniràs a fer esport. >[[Vas a fer unes quantes piscines.->piscina3]] [[Surts amb els amics a fer escalada.->escalada1]]L’esport t’ha anat bé! Ja tens una idea de com pots desencallar l’experiment! A la nit vas a dormir aviat (res de mòbil!). Al matí, et lleves ben d’hora. Avui segur que te’n sortiràs. Mentre et dutxes, repasses mentalment la idea que vas tenir ahir. Te’n vas a treballar i tot va bé! Aquest vespre ho celebraràs. [align center] [[Continua->estada1]]Pel laboratori, sovint hi passen investigadors de diversos llocs del món. Normalment hi són unes setmanes, de vegades uns mesos, per treballar amb el director en un estudi concret i després retornen al seu centre. Al principi, tan sols et sembla admirable que el director tingui tant de prestigi que gent d’arreu vulgui col·laborar-hi, però, a mida que passen els mesos del teu primer any de tesi, comences a madurar la idea de ser tu qui visiti un altre laboratori. [align center] [[Continua->estada2]]Quan tornes, et capbusses en una pregunta que va sorgir en una de les últimes converses amb un company. La cursa per respondre-la és molt emocionant i té engrescats investigadors d’arreu, no només d’Estats Units. Podria ser la clau de la química mèdica de la propera dècada. Els mesos et passen volant entre articles i converses amb companys. Per casualitat, un d’ells et parla d’un congrés internacional al Japó i, en respondre-li, t’adones que t’encantaria passar-hi una temporada. Però, ostres!, ja et queda poc temps de la beca. Si realment vols fer-hi una estada, no et pots entretenir. [align center] [[Continua->estada11]]>[[Contactes amb el centre del Japó on t’agradaria fer recerca->JapóB1]] [[Prefereixes no embolicar-te els darrers mesos de la tesi amb una nova estada->noEstada1]]Fer una estada d’uns mesos a un altre centre, amb investigadors formats en una altra part del món, t’ensenyaria maneres de treballar diferents a la d’aquí i qui sap si fins i tot t’obriria portes per a més endavant... Com més hi penses, més t’agrada la idea. Podries tenir accés a altres dades i equipament, podries conèixer en persona investigadors de qui has llegit articles i, sens dubte, seria una oportunitat incomparable de treballar en algun dels laboratoris més punters del món. [align center] [[Continua->estada3]]Quan tornes, et capbusses en una pregunta que va sorgir en una de les últimes converses amb una companya. La cursa per respondre-la és molt emocionant i té engrescats investigadors d’arreu, no només del Japó. Podria ser la clau de la química mèdica de la propera dècada. Els mesos et passen volant entre articles i converses amb companys. Per casualitat, un d’ells et parla d’un congrés internacional als Estats Units i, en respondre-li, t’adones que t’encantaria passar-hi una temporada. Però, ostres!, ja et queda poc temps de la beca. Si realment vols fer-hi una estada, no et pots entretenir. [align center] [[Continua->estada21]]>[[Contactes amb el centre de Nova York on t’agradaria fer recerca->NYb1]] [[Prefereixes no embolicar-te els darrers mesos de la tesi amb una nova estada->noEstada1]]En parles amb la parella i resulta que ara mateix no li seria gaire difícil acompanyar-te. Això era el que et mancava per decidir-te del tot. Ho tens clar: li ho proposaràs al teu director de tesi! >[[Li planteges anar sis mesos a Nova York->NY1]] [[Vols anar quatre mesos al Japó->Japó1]]«Si us plau, si us plau, si us plau!», penses amb totes les teves forces. «Que arribin les vacances!» I , finalment, s’acaba el curs, t’acomiades dels amics de l’escola i comences a comptar els dies per poder anar un altre cop a casa dels avis. Les vacances d’estiu són sinònim de diversió amb els amics, aigua fresca, calor, muntanyes de llibres per llegir, avorriment... «Però avorriment del bo, d’aquell que et fa descobrir noves maneres de divertir-te», sempre et dius quan hi penses. [align center] [[Continua->estiu2]]L’avorriment bo dura poc: un cop a casa dels avis, de seguida se t’acuden mil coses per fer. >[[Vas a la platja a nedar.->platja1]] [[Vas al riu a refrescar-te.->riu1]]Gràcies al llibre sobre herbes remeieres de la biblioteca ja saps que hi ha plantes que serveixen per millorar la salut: la farigola és desinfectant, el romaní antiinflamatori, l’espígol és tranquil·litzant, la flor de l’àrnica és ideal per evitar els blaus després d’un cop... A més, també se’n poden fer colònies i ambientadors per a la casa. Sembla que n’hi ha prou posant les herbes a macerar amb alcohol i aigua durant unes quantes setmanes. [align center] [[Continua->experiments2]]Ostres, t’adones que necessitaràs més d’un cap de setmana per provar tot això! En qualsevol cas, tot és començar. Decideixes fer-te una infusió de farigola i romaní, perquè des de fa alguns dies notes una mica de mal de coll. Com era d’esperar, les cosines petites t’han vist mentre la preparaves i ara també en volen. Fins i tot el cosí gran, en Pol, s’ha envejolat de la teva infusió i te n’ha demanat una. Les nenes s’hi han posat una mica de mel, però tu i el cosí preferiu beure-la sense afegir-hi res, per notar-ne bé el gust. [align center] [[Continua->experiments3]] [align center] <img width="200px" class="embed-img" src="./assets/teadrawing.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/rWHda8y.png';" alt="">Penses que és una bona idea intentar fer la colònia. Per això li demanes alcohol i una ampolleta de vidre a l’àvia. El llibre et dona les proporcions exactes dels components, que mesures amb precisió amb una balança (com que no tens recipients per mesurar líquids, decideixes pesar-los). Et preguntes per què les infusions de farigola o de romaní ajuden a calmar un coll irritat, o per què quan barreges espígol amb alcohol i aigua se’n transfereix l’olor. A les pàgines finals de l’herbari, hi escrius les descobertes que has fet i aquestes i altres preguntes que t’han quedat per respondre. [align center] [[Continua->classeG2]] [align center] <img style="height: 400px" class="embed-img" src="./assets/herbsdrawing.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/UjwjDrU.png';" alt="">De totes les assignatures, la que més et crida l’atenció és, sense cap dubte, la química. El que més t’agrada és anar al laboratori i fer experiments. Per exemple, aquell en què una barreja de color lila intens (permanganat de potassi i àcid sulfúric) es torna transparent quan l'aboquem en un vas de precipitats ple d’aigua oxigenada. O aquella altra vegada que simulem l’erupció d’un volcà en una tasseta amb dicromat d’amoni i una tira de magnesi. [align center] [[Continua->científicB2]]«Per si de cas no em donen la beca, val més que tingui alguna feineta per anar estalviant», rumies. Repasses quines coses saps fer molt bé: ets una persona organitzada i tens bona memòria, o sigui que podries treballar en algun bar o restaurant atenent els clients. També te’n surts molt bé en les assignatures científiques, i podries ajudar alumnes més joves a qui costa més fent-los classes particulars («i si mai em dedico a ensenyar en un institut o a la universitat ja tindré una mica d’experiència», penses). A més, t’agrada força la moda i, per tant, podries treballar en alguna botiga de roba. [align center] [[Continua->feina2]]Dit i fet, prepares un currículum i l’envies a tots els bars i restaurants del barri. A les botigues de roba que t’agraden més hi vas a presentar-te personalment. A banda, fas cartells oferint-te a fer classes particulars i els enganxes als instituts, a la universitat, a les biblioteques i als centres cívics. «Ara toca esperar, a veure si tinc sort», et dius. [align center] [[Continua->feina3]]En menys de dos dies ja t’han telefonat tres famílies perquè facis classes particulars als seus fills. Els dius que sí de seguida. «És una bona feina!», penses. Els mesos següents els passes preparant-te les classes i corregint exercicis. Sembla que no, però porta molta feina! Un dia, et sorprèn un correu electrònic a la safata d’entrada: «Resolució de les beques de doctorat», diu l’assumpte. Per fi! [align center] [[Obre el correu.->mail1]]L’experiència de viure un temps a l’estranger creus que t’agradarà. En parles amb els pares: —Vull seguir la meva carrera científica, i tothom amb qui parlo em recomana que me’n vagi a treballar una temporada a l’estranger—, dius. —Ai, valga’m Déu! Però on aniràs? I sobretot, quan tornaràs?—, et contesta la mare, preocupada. [align center] [[Continua->fora2]]—No ho sé, encara. Els professors de la universitat m’estan ajudant a trobar un contracte postdoctoral a l’estranger. Són feines per a la gent que, com jo, ja tenim el doctorat, i ens permet aprendre com treballen en altres laboratoris. —Però on aniràs?—, insisteix la mare. [align center] [[Continua->fora3]]—El meu director de tesi m’ha recomanat a col·legues a França i al Japó. Són gent que treballen en universitats molt bones i que tenen projectes sobre temes semblants al que he fet a la tesi, o sigui que els podria ajudar molt, si anés a treballar allà. La veritat és que no tens gens clar si decidir-te per Montpeller o per Kioto. >[[Et sembla que és millor Montpeller i provar l’aventura francesa->Montpeller1]] [[Prefereixes provar l’aventura japonesa i anar a Kioto->Kioto1]]«Si escullo el francès, l’aprendré ràpid, perquè és força semblant al català. A més, França és a la vora i serà fàcil anar-hi per poder practicar», reflexiones. Decideixes que és la millor opció. A més, també hi ha grans laboratoris de nanobiotecnologia i podries passar-hi uns mesos treballant amb investigadors d’allà. Una de les coses que sens dubte fa caure la balança a favor del francès, però, és la gastronomia: t’encanten els formatges i els francesos hi tenen la mà trencada, de fer-ne! [align center] [[Continua->francès2]]Els mesos següents els passes estudiant a l’Escola Oficial d’Idiomes. Això d’aprendre llengües realment vol molta dedicació. Un dia, et sorprèn un correu electrònic a la safata d’entrada: «Resolució de les beques de doctorat», diu l’assumpte. Per fi! Quina emoció! Ara, que, vagi com vagi la beca, decideixes que no deixaràs el francès de banda. [align center] [[Obre el correu.->mail1]]Agafes la guia d’animals dels Aiguamolls dels avis i comences a fullejar el capítol sobre la fauna fluvial. T’emociones quan et sembla identificar-los: el més probable és que siguin un joell i un peix sol. A part d’una fotografia i d’una descripció, la guia també explica que el joell és una espècie autòctona, mentre que el peix sol és invasora. «Quan arribi a casa ho investigaré més, tot això...». El cubell no és gaire gran, i pateixes perquè no passi res als peixos. Com que no has dut cap càmera de fotos i tampoc no tens mòbil, decideixes que el millor que pots fer és fer-ne un dibuix ràpid al quadern de camp. [align center] [[Continua->dibuixPeixos6]]Com has vist en el llibre que has agafat a la biblioteca, comences identificant els arbres i n’agafes un parell de fulles de cada. Dels que han florit, també n’agafes algunes flors, amb molta cura perquè els pètals són molt fràgils. A la llibreta, vas anotant les característiques principals de cadascun: - **Pollancre**. Nom científic: *Populus nigra*. Caducifoli. Viu a boscos de ribera i llocs humits. - **Om**. Nom científic: *Ulmus minor*. Caducifoli. Floreix de febrer a abril. - **Salze**. Nom científic: *Salix alba*. Caducifoli. Arriba a fer entre 6 i 20 metres. [align center] [[Continua->herbari6b2]]De pas, escrius algunes preguntes que t'han sorgit: 1. Per què tots són caducifolis? És casualitat? 2. Qui decideix els noms científics? I per què són en llatí? 3. Com saben les plantes quan és època de florir o de fer fruit? Aprofites que ets davant dels arbres per fer-ne un dibuix general i un de més petit només de l’escorça. Te’n tornes a la casa i li demanes a l’àvia si et pot deixar l’enciclopèdia perquè serveixi de pesa per premsar les fulles, que ja has posat amb molta cura entre dos fulls secants. «I ara què?». >[[«Ja ho sé!». Miraràs tot el material que has recollit a través del microscopi de joguina.->microscopi1]] [[«Ja ho sé!». Faràs experiments amb les plantes medicinals.->experiments1]]T’és fàcil convèncer les dues petites, la Ruth i l'Aina, perquè t’ajudin a crear l’herbari. El cosí més gran, en Pol, però, sempre va a la seva i no mostra gens d’interès en la teva proposta. A la Ruth li demanes que agafi fulles de quatre arbres diferents, i a l'Aina que reculli unes quantes flors que trobi pel jardí. Un cop ho tenen, ho poses entre paper secant i te’n vas a jugar amb en Pol a un joc de mòbil que està molt de moda. [align center] [[Continua->herbariFinalPhone]]Et passes la resta del cap de setmana a un parell de pams d’una pantalla (passant de la tele a la tauleta, de la tauleta al mòbil, del mòbil a la tele, i així fins a l’infinit). Encara tens sort que just abans de tornar cap a casa recordes que has d’agafar les fulles i les flors. Dilluns fas la resta de deures, com tenies previst, i enganxes les mostres botàniques en una llibreta, per sortir del pas. Igualment, per a què serveix fer un herbari? [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->llibresHerbari5]]Sempre t’han dit que el millor que es pot aprendre és una llengua estrangera. A més, si et vols dedicar a la recerca, hauràs de viatjar molt. Per tant, com més llengües aprenguis, millor. Està clar que dominar l’anglès és molt important, però no n’hi ha prou, perquè és probable que al laboratori tothom el sàpiga parlar, però al supermercat potser no... >[[Et decideixes per estudiar francès, perquè al cap i a la fi és la llengua principal que es parla aquí al costat.->francès1]] [[Ja que t’hi poses, vols un repte de debò. Estudiaràs japonès.->japonès1]]«La vida d’un científic ha de ser tan avorrida!», penses. «S’ha de tenir molta paciència, i jo no en tinc gens! Prefereixo dedicar-me a altres coses. No ho sé, potser em podria fer *influencer*?». [align center] [[Continua->influencer105]][align center] **FI.** <passage-link to="peixos3" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/influencer.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/7AVy45y.png';" alt=""></passage-link> [align right] [[Torna a l'última decisió.->peixos3]]«La vida d’un científic ha de ser tan avorrida!», penses. «S’ha de tenir molta paciència, i jo no en tinc gens! Prefereixo dedicar-me a altres coses. No ho sé, potser em podria fer *influencer*?». [align center] [[Continua->influencer205]][align center] **FI.** <passage-link to="dibuixPeixos2" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/influencer.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/7AVy45y.png';" alt=""></passage-link> [align right] [[Torna a l'última decisió.->dibuixPeixos2]]«La vida d’un científic ha de ser tan avorrida!», penses. «S’ha de tenir molta paciència, i jo no en tinc gens! Prefereixo dedicar-me a altres coses. No ho sé, potser em podria fer *influencer*?». [align center] [[Continua->influencer305]][align center] **FI.** <passage-link to="microPlatja2" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/influencer.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/7AVy45y.png';" alt=""></passage-link> [align right] [[Torna a l'última decisió.->microPlatja2]]«La vida d’un científic ha de ser tan avorrida!», penses. «S’ha de tenir molta paciència, i jo no en tinc gens! Prefereixo dedicar-me a altres coses. No ho sé, potser em podria fer *influencer*?». [align center] [[Continua->influencer505]][align center] **FI.** <passage-link to="insectes" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/influencer.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/7AVy45y.png';" alt=""></passage-link> [align right] [[Torna a l'última decisió.->insectes]]<passage-link to="classe1" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/portada.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/GudP81V.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Comença->classe1]]<img src="./assets/cover/title.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/oWRSOxv.png';" alt="" style="max-width:100%;height:auto;"> <br> [align center] [[Torna->Inici]] Jordi Cicres *i* Roser Giménez <br> *Il·lustracions de* Kim Amate <br> *Versió digital de* David Castro <p style="font-size:0.75em"> Universitat de Girona en col·laboració amb l'Institut de Química Avançada de Catalunya. <br> <div style="margin-left:auto;margin-right:auto;;"> <img src="./assets/logos/udg.png" onerror="this.onerror=null;this.src='https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/d/da/Logo_de_la_universitat_de_girona.png';" alt="UdG" style="max-width:100%;max-height:52px;height:auto;object-fit:contain;"><img src="./assets/logos/iqac.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://www.iqac.csic.es/wp-content/uploads/2021/10/iqac_logo_CAT_slogan.jpg';" alt="IQAC" style="grid-column:1 / -1;max-width:100%;max-height:52px;height:auto;object-fit:contain;"></div> <p style="font-size:0.75em;margin-left:auto;margin-right:auto;"> Amb el suport de la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació. </p> <img src="./assets/logos/fcri.png" onerror="this.onerror=null;this.src='https://fcri.cat/wp-content/uploads/2024/02/L_fcri_web@2x.png';" alt="FCRI" style="max-width:100%;max-height:52px;height:auto;object-fit:contain;"> <img style="width:100px" src="./assets/logos/cc.png" onerror="this.onerror=null;this.src='https://mirrors.creativecommons.org/presskit/buttons/88x31/png/by-nc-sa.png';" alt=""> <p style="font-size:0.5em"> Versió digital feta amb <a href="https://twinery.org">Twine</a>.<br>Aquesta obra està subjecta a una llicència CC BY-NC-SA 4.0, que es pot consultar a: <a href="https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0/deed.ca" target="_blank">Creative Commons</a> </p>A més del salabret i la guia dels animals dels Aiguamolls, has dut la lupa de l'àvia. No les tenies totes que realment et servís d'alguna cosa, però i tant que sí! Agafes una mica d'aigua i sorra amb el cubell i a través del cristall hi veus un munt de larves de mosquit i uns altres animalons. Segons la guia, creus que poden ser puces d'aigua. També, és clar, deixes constància al quadern dels sabaters que llisquen per l'aigua i, fins i tot, d'alguns capgrossos que trobes en un bassal. L'àvia en diu *carabassudes*, recordes, quina gràcia! No sempre t'és fàcil dibuixar-los amb pèls i senyals, tan petits com són i tan ràpid com es mouen, però trobes que tampoc no et queden pas tan malament. N'aconsegueixes dibuixar bastants, però... [align center] [[Te’n canses i ho deixes córrer.->influencer5]] [[No et pots treure del cap el teu objectiu primordial.->peixos4]]«Si us plau, si us plau, si us plau!», penses amb totes les teves forces. I sí, el primer dia de classe ha estat rodó: la tutora (que també és la professora de català) és divertida; amb la resta de professors que has conegut avui sembla que també hi aniràs bé; i la cirereta del pastís: t’ha tocat seure al costat d’una amiga de tota la vida. Què més es pot demanar? [align center] [[Continua->insti2]]L’etapa de l’institut és intensa... per dir-ho d’alguna manera. És clar que s’ha de treballar força, però fas molts amics i, de mica en mica, et vas coneixent millor. A mesura que passen els anys pots començar a escollir quines assignatures vols fer. El moment més crític, però, és quan a quart de l’ESO has d’escollir [[quin batxillerat faràs->insti3]].El teu amic {NomMillorAmic} ja fa temps que ha decidit que vol ser dibuixant de manga, o sigui que triarà el batxillerat artístic; la {NomMillorAmiga} té claríssim que estudiarà enginyeria, perquè és una crac muntant i desmuntant coses (i no parlo només de blocs de construcció, sinó ordinadors, mòbils o petits electrodomèstics que s’han espatllat); en canvi, en {dropdown menu for: 'Amic3', choices: ['Denis','Hao','Moussa','Rachid']} dubta entre el social i l’humanístic, perquè li agradaria ser professor de literatura, o periodista, o advocat, o escriptor, o tenir una empresa... Tothom sap que és un cagadubtes! [align center] [[Continua->insti4]]No saps per què, però a tu t’agraden coses molt diferents. Ves a saber si és perquè has llegit alguna novel·la, o has vist alguna pel·lícula o documental on apareixen economistes, advocats o científics que t’han influït. No ho saps segur, i en qualsevol cas no en recordes els detalls. O potser és perquè algun professor t’ha fet estimar aquestes assignatures. «Probablement és per això», penses. «O una mica de tot plegat». En aquests moments, dubtes si fer [[el batxillerat social->social]] o [[el batxillerat científic->científic1]].Sempre t’ha agradat el Japó: t’agradaria molt anar-hi a fer una estada de recerca, mentre facis la tesi. Si et donen la beca, això ho podràs fer, perquè et pagaran el viatge i uns diners per poder ser allà. Fas volar coloms: «Ostres, ja m’imagino treballant-hi! I qui sap si vivint-hi, almenys una temporada? Ha de ser un país magnífic, molt avançat en ciència i, el més important de tot: el menjar japonès és boníssim!». [align center] [[Continua->japonès2]]Els mesos següents els passes estudiant a l’Escola Oficial d’Idiomes. Això d’aprendre llengües realment vol molta dedicació. Un dia, et sorprèn un correu electrònic a la safata d’entrada: «Resolució de les beques de doctorat», diu l’assumpte. Per fi! Quina emoció! Ara, que, vagi com vagi la beca, decideixes que no deixaràs el japonès de banda. [align center] [[Obre el correu.->mail1]]Òbviament cal adaptar-se als costums locals. I si la gent jove del Japó va al karaoke, tu també! Al cap i a la fi, no és tan tard i ja s’acosta el cap de setmana. T’ho passes bé amb els companys de feina, tant a dins del laboratori com a fora. Són més divertits del que sembla a primera vista! [align center] [[Continua->Kioto7]]Ets una persona organitzada i responsable, encara que a vegades et faci mandra fer les feines i ho deixis per a última hora. Aquest cop, però, decideixes posar-t’hi de seguida perquè et motiva fer un herbari. T’agrada la idea de fixar-te bé en els detalls de cada planta: la forma de les fulles, la textura, el color, si fa flor, etc. A més, com que les plantes s’han d’assecar, aprofitaràs també per fer-ne unes làmines per decorar l’habitació. [align center] [[Continua->bibliotecaHerbari2]]Aprofitaràs aquest cap de setmana a casa dels avis per començar. Viuen en una casa en un poble petit de l’Empordà, a només cinc minuts en cotxe dels aiguamolls (sí, per això has agafat la guia). A més, que hi hagi els cosins pot ser un avantatge, perquè t’ajudaran a aplegar les plantes. Aquesta nit somies en fulles i flors ben estranyes. [align center] [[Continua->llibresHerbari5]]L’endemà al matí, durant el trajecte en cotxe fins a l’Empordà, aprofites per donar un cop d’ull als llibres, tot i que la mare no deixa de dir-te que paris de llegir, que et marejaràs. Un cop allà, et trobes amb els cosins, que han arribat fa un parell d’hores. >[[Després de fullejar els llibres t’adones que en realitat no t’interessen gens les plantes ni res que s’hi assembli.->herbariFinal1]] [[Els llibres t’han despertat la curiositat per descobrir la vegetació que hi ha a prop de la casa dels avis i vols saber com les pots dessecar i premsar per conservar-les, descriure-les i organitzar-les.->herbari6b]]Encara queden alguns dies de festa abans de tornar a l’escola. Passes a net ràpidament tots els apunts i decideixes que ja n’has tingut prou. Això de la pell de la serp i les plomes és emocionant, però la veritat és que també fa una mica de fàstic. Acabes decidint que això dels animalons no fa per a tu, i que a més a més no serveix per a res. Quan tornes a l’escola, la mestra recull tots els projectes de tothom. Al cap d’uns dies, te’l torna i et felicita per la feina feta: t’ha posat un excel·lent! La veritat, però, és que tu ja te n’havies mig oblidat i ara tens altres coses al cap. [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->busEscoltes5]]Has fet bona feina. Només et manca passar a net tots els apunts, imprimir algunes de les fotografies i enganxar-les al diari de camp. «Segur que amb això ja em posaran una bona nota», penses. Quan tornes a l’escola, la mestra recull tots els projectes de tothom. Al cap d’uns dies, te’l torna i et felicita per la feina feta: t’ha posat un excel·lent! La veritat, però, és que tu ja te n’havies mig oblidat i ara tens altres coses al cap. [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->aiguamolls7]]Has fet bona feina. Només et manca passar a net tots els apunts, imprimir algunes de les fotografies i enganxar-les al diari de camp. «Segur que amb això ja em posaran una bona nota», penses. Quan tornes a l’escola, la mestra recull tots els projectes de tothom. Al cap d’uns dies, te’l torna i et felicita per la feina feta: t’ha posat un excel·lent! La veritat, però, és que tu ja te n’havies mig oblidat i ara tens altres coses al cap. [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->camins2]]Quan fas clic al missatge sobre les beques et tremola la mà. «Si us plau, si us plau, si us plau!», penses amb força. Però instintivament has tancat els ulls. No t’atreveixes a veure què hi diu. Respires fondo i, amb una mica més de calma, aconsegueixes obrir-los. I, aleshores, ho llegeixes: «M’han concedit la beca!», crides, i fas un bot de la cadira. [align center] [[Continua->mail105]]<passage-link to="becari1" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/beca.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/RAVnAy7.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->becari1]]Això del microscopi t’agrada! T’hi passes estones llargues, ara observant fulles, ara petits insectes, ara flors, ara trossos de fruita... El que més t’agrada és veure fruita florida... Els fongs i els bacteris són molt més interessants que no pas els minerals. [align center] [[Continua->microPlatja105]]<passage-link to="microPlatja2" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/micro.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/IPV1vfd.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->microPlatja2]]T’hi passes tantes hores, durant l’estiu, que acabes somiant amb coses petites que analitzes al microscopi! L’emoció fa que aquests últims dies d’agost et passin volant. Arriba el moment de començar a pensar en l’institut. >[[T’acabes cansant del microscopi i no vols saber-ne mai més res.->influencer3]] [[Sents il·lusió per començar l’institut i aprendre més coses de ciències.->insti1]]Tot i que sempre havies demanat per Reis un Mecano, no te’l van portar mai. En canvi, sí que et van portar un microscopi de joguina que, tot i que evidentment no és professional, et permet veure amb detall alguns objectes. Hi poses fragments de les fulles, pètals de flor, trossets d’escorça i pol·len que has recollit. De seguida t’adones que veure aquestes coses amplificades és interessant i divertit, tot i que no sempre te’n surts bé, perquè hi ha coses que es veuen completament negres. [align center] [[Continua->microscopi105]]<passage-link to="microscopi2" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/microscopi.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/a6FkOHl.jpeg';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->microscopi2]]—Quina decepció!—, dius, remugant entre les dents. L’àvia t’ha sentit i et pregunta què et passa. Agafa les ulleres i posa l’ull al visor. —Ah, és clar. Per veure objectes pel microscopi, han de ser molt finets perquè hi passi la llum. Per veure coses opaques, és millor fer servir una bona lupa. Ja te’n vaig a buscar una, que la tinc en algun lloc del despatx... Penses que serà un complement de l’herbari excel·lent afegir-hi dibuixos del que veus a través del visor i de la lupa. Al cap i a la fi, te’n surts molt bé amb els estudis i t’agrada treure bones notes. Segur que a la mestra li agradarà molt, també! [align center] [[Continua->microscopi3]]El cap de setmana és llarg, o sigui que no et conformes mirant fulles i flors, sinó que «assaltes» la cuina a la recerca de més materials per investigar, que has de tallar de manera molt i molt fina perquè la llum del microscopi els pugui travessar. La millor experiència és la ceba: un cop tallada molt i molt fina, s’arriben a veure les cèl·lules individuals (sobretot si la tenyeixes amb colorant alimentari), fins i tot amb el teu microscopi de joguina. [align center] [[Continua->microscopi305]]<passage-link to="classeG1" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/microscopiSilvia.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/DDQoTVe.jpeg';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->classeG1]]Avises els avis que te’n vas a fer una migdiada: —Avis, me’n vaig a estirar una mica a l’habitació. Després de tant nedar, ja no m’aguanto... Si us plau, desperteu-me d’aquí a mitja hora com a màxim, que si no, no m’adormiré a la nit... Els avis et diuen que no pateixis, que descansis. Vas a l’habitació, abaixes la persiana de la finestra i [[t’estires al llit->migdiada2]].Poses una mica de música perquè penses que t’ajudarà a agafar son. Tanques els ulls. Tot i el cansament, tens el cap que et va a mil per hora: no pares de repetir-te les preguntes que et feies a la platja. De seguida t’adones que no podràs dormir, que tens massa ganes de posar-te a mirar les mostres al microscopi. [[T’aixeques de cop->migdiada3]].Quan surts de l’habitació els avis et pregunten: —Què et passa? No deies que volies fer la migdiada? —Sí, però la curiositat és més forta que la son. Me’n vaig a buscar [[el microscopi!->microPlatja1]]—, dius quan ja ets a l’altra banda del passadís. Et gires i veus els avis fent un somriure, com dient «ja ens ho pensàvem!».Els teus companys fan broma de la teva decisió: —Així que has escollit treballar a Correus? Això de fer nanopartícules per transportar molècules de medicaments allà on toca no és tan diferent de repartir cartes!—, et diuen rient. —Ha, ha, ha! Molt graciosos!—, contestes també rient. [align center] [[Continua->missatgers2]]Les últimes setmanes de tesi tothom et fa les mateixes preguntes i comentaris: «I què? Com portes la tesi?», «Ara ja sí que sí, eh? Ja ets a la recta final!» i, sobretot, «I després, ja saps què faràs?». De vegades, vas a fer esport només per defugir aquestes converses, que més que ajudar et desconcentren, tot i que no sempre aconsegueixes esquivar els familiars i coneguts. [align center] [[Continua->noEstada3]]El primer pas és buscar una persona amb experiència que et dirigeixi la tesi i que et pugui orientar. Comences parlant amb la teva professora preferida de la Universitat, la Montserrat, perquè t’ajudi. A més, hi ha el problema dels diners: ja tens 23 anys i no es tracta de viure sempre a casa dels pares, que ja ets gran i vols fer la teva. Si aconsegueixes que et paguin un sou, la teva parella i tu podreu anar a viure junts... La Montserrat i tu quedeu un dia a la cafeteria que hi ha al campus per fer un cafè, que en realitat acaben essent tres, perquè la conversa s’allarga! [align center] [[Continua->missatgers3]]—Així que has decidit dedicar-te a la recerca? Me n’alegro molt. Sempre he pensat que serviries per a això, perquè me’n recordo que a classe sempre feies preguntes. Tenies molta curiositat per saber més i més—, et comenta. —Sí, és veritat. I això que he trobat feina en empreses farmacèutiques que em pagaven un bon sou, però m’estimo més provar de fer una tesi doctoral, a veure si me’n surto—, li contestes amb una mica de vergonya després d’haver sentit aquests elogis d’una professora que admires. [align center] [[Continua->missatgers4]]—El més important és agafar-se les coses amb calma. Fer una tesi és molt divertit, però també suposa moltíssima feina. És clar que si aconsegueixes una beca, rebràs un sou decent mentre treballes en la teva recerca. —El que m’agradaria més és treballar en algun projecte que tingui a veure amb medicina. Sobretot, m’agradaria aportar un granet de sorra per fer que els medicaments siguin més eficients. —Oh, molt interessant! Si és així, et recomano que parlis amb el director del Laboratori de Nanobioenginyeria de la Universitat, perquè ell és especialista en aquest tema. [align center] [[Continua->missatgers5]]Mentre tornes a casa, et repeteixes la paraula clau de la conversa amb la Montserrat i rumies què fer a continuació. «Nano-bio-enginyeria... Sí, això és el que m’interessa! Però no sé si tindran temps per parlar amb mi... A més, necessito aconseguir una beca per tenir ingressos mentre faig la tesi». [align center] [[Continua->missatgers505]]<passage-link to="missatgers507" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/tunel.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/isdMoak.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->missatgers507]]>[[Finalment decideixes anar a parlar amb el director del Laboratori de Nanobioenginyeria.->Laboratori1]] [[Abans, prefereixes resoldre el tema de la beca.->beca1]]Finalment arriba el dia de marxar de campaments. La motxilla és gran i pesa molt, perquè has de portar també algunes coses d’ús comú. A tu t’ha tocat portar una mica de menjar, una paella i una part d’una tenda. «Encara sort que no m’ha tocat portar l’olla grossa», penses. «Pobra Juna, que s’ha carregat amb les coses més pesades!», et dius, però ja se sap que els monitors són gent amb molt bona voluntat. [align center] [[Continua->escoltes3]]Definitivament no cal conèixer tots els detalls d’un bon vi per apreciar-lo. En canvi, les visites freqüents al Museu Fabre, al d’Art Brut, al FRAC (Fons Regional d’Art Contemporani), les galeries d’art... t’ofereixen capvespres inesperats i sempre diferents. Així, sempre sorprens els amics amb temes de conversa interessants i et converteixes en la persona més al dia de l’agitada agenda cultural de la ciutat. A Montpeller no hi ha oportunitat per avorrir-se! [align center] [[Continua->Montpeller4]]A França, el nivell científic és reconegut internacionalment, cobres un molt bon sou i aviat ampliareu la família. La canalla aprendrà, com a mínim, francès i català, el pis que heu trobat és prou gran i lluminós, teniu una bona xarxa d’amistats... A més a més de tot això, l’oferta que t’han fet és molt llaminera: et permet seguir treballant per ajudar a curar malalties, i això et motiva molt. [align center] [[Continua->mésFrançaFi]]Et sembla que et quedaràs a viure definitivament a Montpeller. L’únic problema és que els horaris i les vacances no coincideixen amb els de Catalunya i això al principi se’t fa una mica difícil, tot i que, vaja, t’hi acabes acostumant. Cada any tornes a Catalunya a passar-hi les vacances, així no perds el contacte ni amb la família ni amb els amics. Ah!, i les visites que reps cada cop són més regulars, gràcies a les bones connexions amb tren... i al teu èxit com a representant cultural de la ciutat! [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->Montpeller8]]Al Japó el nivell científic és excel·lent, cobres un molt bon sou i tens un fill mig català mig japonès (que està aprenent, és clar, totes dues llengües). A més, ja tens el pis muntat i hi has fet un munt d’amics... La feina que t’han ofert, a més, és molt interessant: et permet seguir treballant per ajudar a curar malalties, i això et motiva molt. [align center] [[Continua->mésJapóFi]]Et sembla que et quedaràs a viure definitivament a Kioto. L’únic problema és que s’hi treballa massa, aquí, i hi ha molt poques vacances, però vaja, t’hi acabes acostumant. Cada any tornes a Catalunya a passar-hi les vacances, així no perds el contacte ni amb la família ni amb els amics. Ah!, i sovint reps les seves visites a casa, a Kioto, perquè no ets l’única persona a qui agrada el Japó! [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->Kioto13]]Primer et concentres en la part nano. Fas memòria del que has après els últims anys: «Vol dir molt i mooolt petit. Un nanòmetre és, de fet, la mil milionèsima part d’un metre. Això vol dir que si agafem un metre i el dividim en mil milions de parts iguals, tindríem un nanòmetre». És una mida tan petita que costa d’imaginar. Per això, agafes la calculadora i intentes trobar alguna manera de fer-te’n una idea. Se t’acut calcular el següent: «Si el diàmetre de la Terra fos només d’un metre, quants nanòmetres faria una pilota de tenis? El primer que cal és buscar quin és el diàmetre de la Terra». [align center] [[Continua->nano2]]Fas una cerca ràpida a Google: 12.756 quilòmetres. I el d’una pilota de tenis? 6,7 centímetres. Després d’uns càlculs ràpids, trobes el resultat: «Si el diàmetre de la Terra fos de només un metre, una pilota de tenis faria 5,26 nanòmetres». O dit d’una altra manera, si les persones fóssim tan grans com tota la Terra, les nanopartícules serien de la mida de pilotes de tenis. T’agrada la idea de treballar amb coses tan i tan petites! Recordes el microscopi de joguina que tenies fa anys (i que encara deus guardar en algun lloc) i no pots evitar somriure. [align center] [[Continua->nano3]]En els centres de recerca professionals tenen uns microscopis extremadament potents que permeten veure coses així de petites. T’imagines que un dia podràs treballar-hi tu i qui sap si tindràs el teu propi microscopi de superresolució. La part bio és més senzilla: «Òbviament vol dir estudiar o utilitzar elements vius, com cèl·lules, proteïnes, ADN...». I finalment, la part sobre enginyeria «ha de voler dir dissenyar i construir coses útils». [align center] [[Continua->nano305]]<passage-link to="Laboratori3" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/adn.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/nuJjtY1.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->Laboratori3]]Ja tens prou feina a acabar els experiments que tant t’ha costat començar. Millor que els pocs mesos que queden de beca et centris a obtenir i analitzar resultats. A més, també estàs fent docència i tot plegat ja són prou maldecaps com per afegir-hi l’organització d’una estada en un lloc on no tens cap contacte. [align center] [[Continua->missatgers10]]Treballant matins i nits a hores impensables, però, finalment, arriba el moment de dipositar la tesi: gairebé no t’ho pots creure. «Caram...», sospires, «quina sensació més estranya!». De sobte, tothom et felicita, però tu només penses que això no s’ha acabat: encara queda la lectura de la tesi (que és com un examen davant d’un grup de professors molt experts a qui has d’explicar molt bé les investigacions que has fet). [align center] [[Continua->defensa1]]La mare t’ha deixat l’ordinador per cercar informació. El primer que fas, lògicament, és intentar descobrir de quina serp deu ser la pell que vau trobar. Sort que hi vas poder fer fotos, perquè si no hauria estat difícil de recordar exactament com era. Comparant fotografies que has vist per internet amb les que vau fer, creus que deu ser de serp blanca. No és gaire emocionant, perquè ni tan sols és verinosa i, en realitat, és força comuna, però la pell que vau trobar estava gairebé sencera. En qualsevol cas, ha estat al·lucinant tocar-la i imaginar com el rèptil es devia anar fregant amb el terra i la roca que hi havia al costat de la muda per desempallegar-se’n. [align center] [[Continua->ordinador2]]També has trobat un document que parla de com canvien la pell les serps, els saures i les tortugues. Seria genial trobar algun tros de pell d’un dragonet o sargantana per comparar-la amb el dibuix que vas fer de la de serp blanca. «Ho intentaré a casa dels avis!», decideixes. Però fins que no arribin les vacances d’estiu no creus que puguis anar a l’Empordà a passar uns quants dies amb els avis. Mentrestant, aniràs a la biblioteca a consultar alguns llibres sobre rèptils, a veure si pots confirmar que efectivament la pell que vau trobar era d’aquell tipus de serp. [align center] [[Continua->ordinador3]]La visita a la biblioteca és profitosa, però encara tens dubtes. >[[Demanes ajuda a investigadors de la Universitat.->ordinadorUniversitat1]] [[Et fa vergonya. Ja ho preguntaràs a la mestra quan tornis a l'escola.->escola1]]Entrar a internet i buscar qui treballa amb animals a la Universitat és bufar i fer ampolles, sobretot quan tens l’ajuda de la mare. Una cerca ràpida a Google i de seguida trobes el Departament. Com que no hi coneixes ningú, decideixes escriure al director. Utilitzes la teva adreça de correu electrònic de l’escola, i la mare t’ajuda una mica, perquè la veritat és que no tens ni idea de com començar. [align center] [[Continua->ordinadorUniversitat2]]Al cap d’una estona has aconseguit escriure un bon missatge, que la mare acaba corregint perquè diu que a la gent més gran que no coneixes se l’ha de tractar de vostè. No tens gaire clar que obtinguis la resposta que estàs buscant, però cliques «Enviar». «Ara ja està fet», penses. «Tant de bo em contesti aviat...». [align center] [[Continua->ordinadorUniversitat3]]L’endemà consultes una vintena de vegades el correu, tot i que el pare, mig mosca, et repeteix que no cal comprovar-lo cada cinc minuts. Te’n vas a dormir amb una gran decepció, perquè no has rebut resposta. L’endemà passat, tres quarts del mateix. Ja penses que no et diran mai res, i que probablement el deuen haver esborrat d’entrada, sense ni tan sols llegir-lo. Però al tercer dia el mires només un cop, sense esperances i... SORPRESA! Tens un missatge nou, però no és de la mateixa adreça on vas escriure. L’obres amb nervis i el llegeixes tot d’una, ràpidament. [align center] [[Continua->emailUniversitat4]]Pel riu hi baixa poca aigua. «Hi ha peixos?», et preguntes. Després recordes que altres vegades hi has vist pescadors, o sigui que la resposta ha de ser afirmativa. Decididament, agafes el salabret i t’acostes a la riba. D’entrada, no veus res, perquè l’aigua és força fosca. «Deu ser perquè, com que ja és a prop de la desembocadura, hi ha molts sediments», penses, «però potser també és perquè està una mica contaminada... o les dues coses a la vegada». [align center] [[Continua->peixos2]]Poses el salabret a dins de l’aigua i esperes una estona. Res. Esperes una estona més i... encara res! «Vaja, em pensava que seria bufar i fer ampolles, però ja m’adono que [[no serà tan fàcil...->peixos3]]».Decideixes canviar de lloc. Uns metres a la teva dreta hi ha una petita platja de pedres. Potser allà tindràs més sort. T’hi acostes, et descalces i molt a poc a poc t’endinses un parell de metres dins del riu, amb molta cura de no aixecar la sorra que trepitges i enterbolir l’aigua encara més. Respires fondo i, sense moure’t, comences a observar al teu voltant. Al cap d’una estona, en un racó on l’aigua està molt calmada, hi veus uns sabaters que sembla que caminin. «Això vol dir que l’aigua és molt neta», et sorprens dient en veu alta. També hi veus, entre les roques, un parell de cargols d’aigua dolça. >[[Passes dels peixos i intentes recollir altres animals.->insectes]] [[Te’n canses i ho deixes córrer.->influencer1]] [[No vols abandonar l’objectiu d’agafar algun peix.->peixos4]]«Això es posa interessant», penses, però el teu objectiu és trobar algun peix. O sigui que ignores aquestes bestioles petites i segueixes esperant. Al cap d’uns minuts, d’entre les roques, veus com en surten un parell de peixos petits. Molt i molt a poc a poc (si algú et veiés es pensaria que mira una pel·lícula a càmera lenta) poses el salabret dins l’aigua i el vas acostant a les roques. [align center] [[Continua->peixos405]]<passage-link to="peixos5" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/pescar.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/bWFYjNT.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->peixos5]]Un cop els peixos són ben a la teva vora (tu no has mogut els peus ni un mil·límetre, per no espantar-los), amb un moviment ràpid, agafes dos peixos de cop! Fas un salt d’alegria tan alt que quasi caus de culs a l’aigua. Afortunadament, has pogut mantenir l’equilibri. «Ostres, quin espant! Gairebé perdo els peixos!», et dius. Surts de l’aigua i tornes a la riba. D’una revolada, agafes el cubell i l’omples d’aigua. De seguida hi poses els peixos. Són de dues espècies diferents. >[[Els dibuixes al teu quadern de camp i els tornes a l’aigua de seguida.->dibuixPeixos6]] [[Vols saber de quines espècies són.->guiaPeixos7]]A vegades penses que en una vida anterior havies estat un peix, perquè no hi ha enlloc on et trobis millor que dins de l’aigua. Quan tens una estona lliure, després de les classes, te’n vas corrents a la piscina. T’hi passes tota la tarda, gairebé fins que és l’hora de tancar i et fan fora. Tothom et coneix: el recepcionista, la socorrista, el noi de la neteja, els altres nedadors habituals... [align center] [[Continua->piscina2]]T’hi passes moltes hores, és veritat, però no t’oblides dels estudis. T’agraden totes les assignatures, però sobretot t’apassionen les pràctiques del laboratori. Posar-te la bata blanca, unes ulleres i guants de seguretat, i començar a fer experiments et sembla al·lucinant. Veure les reaccions químiques, comprovar que realment la realitat segueix uns patrons que pots entendre i t’ajuden a predir què ha de passar quan fas interactuar els reactius, et motiva molt. No tens cap dubte que has encertat escollint Química a la universitat. [align center] [[Continua->QuímicaFi1]]El principal problema que has de resoldre és que no acabes d’entendre una de les nanoestructures que estàs estudiant. Per molt que hi reflexionis, hi ha alguna cosa que no acaba d'encaixar, però no trobes la manera d'identificar què carai se t'escapa. Anar a nedar t’ajudarà a desconnectar. Potser després se t’acudirà alguna idea interessant. [align center] [[Continua->piscina4]]Encara vas a la mateixa piscina que quan feies el grau. Alguns dels treballadors han canviat, però també s’han acostumat a veure-t’hi i sempre et saluden. A la piscina, t’hi sents com en una segona casa. A l’aigua tot és fàcil. És l’únic lloc en què pots deixar la ment en blanc. Només hi ha l’aigua, el teu cos i el ritme de la teva respiració. [align center] [[Continua->piscina5]]De sobte, enmig d’un viratge, t’assalta una idea: és l’entorn! La nanoestructura es comporta de maneres diferents segons l’entorn en què es troba! Ràpidament, surts de la piscina i, per primera vegada, en contra de tots els cartells de les parets, corres cap al vestidor. Creus que has trobat la solució que feia tants dies que buscaves... I ho has fet de la manera més impensable possible: nedant! [align center] [[Continua->piscina505]]<passage-link to="esport2" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/piscina.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/bGZ3o9i.jpeg';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->esport2]]Decididament, la millor opció sempre és la platja: una estona de prendre el sol, una estona per nedar (sens dubte, el teu esport preferit, infinitament millor que la gimnàstica rítmica!), jugar una mica a pilota amb els cosins, llegir una estona sota el para-sol... [align center] [[Continua->platja2]]Els dies d’estiu són llargs, i les jornades a la platja també, de manera que tens temps per avorrir-te a la sorra. Et fixes ràpidament que els grans de sorra són com pedretes molt, molt petites, i t’imagines com es veurien al microscopi. Recordes que algú et va explicar (la mestra?, el pare?, o potser ho vas veure en un documental?) que estan fets de trossets de roca trencats que, amb el temps i a causa de l’erosió del vent, de l’aigua del mar i del fregament amb altres grans de sorra, s’han anat polint i arrodonint. [align center] [[Continua->platja3]]Et sembla que també t’havien explicat que a vegades eren trossets de petxines, que també per l’erosió s’havien anat transformant en granets petits i arrodonits. A més, fins i tot a ull nu, veus que hi ha granets de diferents colors, o sigui que tot quadra: els granets més blanquinosos deuen provenir de roques d’aquest color o de petxines blanques; els granets més negres potser són fragments de pissarra o d’alguna altra roca fosca... [align center] [[Continua->platja4]]Ràpidament, vas a buscar una carmanyola buida on l’àvia havia posat una mica de fruita tallada per a mig matí, la rentes i l’asseques bé, i hi poses una mica de sorra. T’animes i busques més objectes que semblen interessants: un fragment de vidre polit per l’erosió de les ones, trossets d’algues de diferents colors (algunes mig podrides)... També decideixes agafar una mica d’aigua de mar, que guardes en una ampolla de plàstic. [align center] [[Continua->platja5]]Et comences a plantejar moltes preguntes: podria ser que alguns granets de sorra siguin fragments de vidre o de petxines que s’han anat trencant i erosionant amb el temps i que ara tenen una mida diminuta?; es deu poder veure la sal dissolta en l’aigua al microscopi?; hi ha petits animalons invisibles a ull nu surant a l’aigua? Entre tantes preguntes, l’àvia t’avisa que ha arribat l’hora de tornar a casa per dinar. Tant de bo l’avi hagi preparat una d’aquelles paelles tan bones que fa! [align center] [[Continua->platja6]]Després de dinar fa massa calor per sortir a fora. >[[Faràs una migdiada.->migdiada1]] [[Vas de seguida al microscopi per mirar tot el que has recollit a la platja.->microPlatja1]]Després de defensar la tesi tot es veu diferent: tens una sensació estranya... T’has passat anys perseguint un objectiu molt concret, i quan l’has aconseguit et sents una mica fora de lloc. Però ja t’ho havien explicat, els teus companys, que la tesi no és el final de res, sinó l’inici d’una carrera investigadora que et permetrà arribar tan lluny com vulguis. [align center] [[Continua->postdoc2]]Després de les celebracions amb els amics i amb la família, et toca decidir quin serà el pas següent. Fer una tesi doctoral t’ha permès aprendre un munt de coses importants per a la vida. A part d’aprofundir en molts temes científics, també has hagut d’aprendre a organitzar-te la feina, a planificar projectes, a gestionar el temps, a parlar en públic... Totes aquestes habilitats es valoren molt bé en les empreses privades. >[[Ja ens tens prou d’investigació i vols aprofitar tots els aprenentatges per posar-te a treballar en una empresa privada->empresafi2]] [[T’ho has passat molt bé investigant i vols dedicar-te professionalment a la ciència->postdoc3]]Això de fer recerca científica és molt divertit, i no ho deixaries per res del món. Ara que ja tens el títol del doctorat i has après tantes i tantes coses, ni se’t passa pel cap deixar-ho i anar-te’n a treballar a una empresa privada. Creus que és molt millor poder dedicar-te professionalment a la recerca científica. A més, el que has estudiat mentre feies la tesi doctoral t’ha plantejat moltes preguntes noves que encara no ha investigat ningú. El millor, doncs, és buscar feina en un centre de recerca. [align center] [[Continua->postdoc4]]Novament, en parles amb els companys que tenen més experiència en aquest món. Tot fent una cervesa un vespre, t’expliquen que la millor opció és buscar feina en algun centre de recerca a l’estranger. Ja sabies que la carrera científica implicava viatjar molt (per anar a fer estades de recerca breus en altres laboratoris, a congressos científics...), però ara estem parlant d’anar-te’n a viure com a mínim un parell o tres d’anys a un altre país, lluny de la família i dels amics que tens aquí. >[[Decideixes que de cap de les maneres no te n’aniràs a l’estranger->aquí]] [[L’experiència de l’estada de recerca que vas fer durant la tesi va ser bona i vols seguir viatjant->fora]]Sens dubte, et cal ajuda. Vas a parlar amb alguns antics professors de la universitat que són especialistes en proteïnes i models bioinformàtics. Et fa molta il·lusió constatar que n’hi ha uns quants que encara es recorden de tu (fins i tot algun et diu pel nom). Vas desfilant per diferents despatxos i laboratoris parlant amb un i amb l’altre, et van comentant quins projectes tenen... Fins que trobes un professor que treballa en un projecte que té molt a veure amb la teva idea. Després d’una bona conversa (i un parell de cafès), decidiu que et dirigirà la tesi i t’ajudarà a demanar la beca. [align center] [[Continua->saletaProteïnes1]]T’has decidit per estudiar com funcionen algunes proteïnes amb la intenció de millorar els medicaments. Tens molta il·lusió i moltes ganes de començar, però no és tan fàcil: primer et caldrà decidir més concretament què vols estudiar (un investigador sol no podria pas estudiar-ho tot sobre un tema, sinó que s’ha de centrar a treballar-ne algun aspecte molt concret). En qualsevol cas, et caldrà una persona que et dirigeixi la tesi, un equip amb un laboratori on puguis anar a treballar i una beca o un contracte per guanyar-te les garrofes mentre fas el doctorat. [align center] [[Continua->proteïnes2]]Per això, no tothom ho té clar. Un amic teu de l’escola a qui li has explicat les teves intencions intenta treure-t’ho del cap: —Però què dius? Quina bogeria és aquesta? No veus que estaries millor treballant en una empresa privada? Segur que et pagarien un sou millor i probablement la feina també seria més estable. El doctorat només dura uns anys—, et comenta. [align center] [[Continua->proteïnes3]]—Potser sí —li respons—, però no tens en compte una cosa: fer recerca és molt divertit. Amb el temps, això d’arribar a tenir una feina estable amb un bon sou també és possible. Pel que m’han explicat, és el principi que és una mica més complicat. S’ha de tenir paciència. —Vols dir?—, insisteix. [align center] [[Continua->proteïnes4]]—Ho tinc ben decidit! El que em cal fer ara, però, és aconseguir finançament i una persona que m’orienti. Aniré a parlar amb els meus antics professors de la universitat. I també necessito sol·licitar una beca o trobar algú que em contracti, per tenir ingressos mentrestant... >[[Vas a parlar amb els teus antics professors de la Universitat.->professors1]] [[Abans, prefereixes resoldre el tema de la beca.->beca1]]T’agrada l’aigua, tant si és dolça com salada. I com que gairebé sempre et fan anar a la platja, decideixes que ara toca una mica de riu. Com que els avis viuen a prop dels Aiguamolls de l’Empordà, tens dos rius ben a la vora: la Muga i el Fluvià. Per no haver de demanar a ningú que t’acompanyi en cotxe, decideixes anar a la Muga amb la bicicleta. Tens decidit que intentaràs buscar-hi animals. [align center] [[Continua->riu2]]El primer és preparar totes les coses que necessitaràs: un salabret per si pots agafar algun peix o amfibi; un cubell per poder-los guardar i analitzar amb més cura abans de tornar-los a l’aigua; i una lupa, perquè probablement trobaràs larves i petits cucs, també. Tampoc no et vols oblidar de la llibreta i dels llapis de colors, ni de la guia d’animals dels Aiguamolls que tenen els avis, perquè t’ajudarà a saber com es diuen els animals que trobis. [align center] [[Continua->riu3]]Just abans de marxar, l’àvia et dona un entrepà i una ampolla d’aigua. També t’obliga a posar-te una gorra per protegir-te del sol. Amb la motxilla plena, agafes el camí de la dreta i en menys de deu minuts ja et trobes a la riba. «I ara, com començo?», et preguntes. >[[És hora d'atrapar algun peix amb el salabret!->peixos1]] [[Serà millor buscar sabaters, cargols, crancs, granotes o larves d'insectes.->insectes]]Uns dies després, estàs mirant qualsevol cosa a la tele quan sents el so d’una notificació. Tens un correu nou. En veure l’assumpte, et comença a tremolar tot. «Si us plau, si us plau, si us...». Has aprovat amb molt bona nota: t’has doctorat cum laude! Un parell de llàgrimes d’emoció cauen sobre la pantalla del mòbil. [align center] [[Continua->postdoc]]—A veure i, exactament, quina investigació faràs? I per a què servirà?—, et demana el pare, sempre molt pragmàtic. —Mireu: —els respons— perquè un medicament funcioni, ha d’entrar dins de les cèl·lules i fer efecte allà on cal. D’aquesta manera, s’aconseguiria que fossin més efectius i, a la vegada, que tinguessin molts menys efectes secundaris. El problema és que la majoria de medicaments no poden travessar les parets de les cèl·lules. El que intentaré fer és crear uns petits «missatgers», que es diuen «pèptids llançadora», perquè puguin portar el medicament a dins de les cèl·lules. [align center] [[Continua->saletaMissatgers2]]—Uf, que complicat! —intervé la mare—. Però aquests «pèptids llançadora» que dius, seran inofensius? —Aquesta és la idea —li respons—. N’hem de crear un que no sigui tòxic i funcioni bé dins del cos. El meu director em recomana que de moment intentem transportar nanopartícules d’or i altres materials dins de la cèl·lula, a veure si pot ajudar a curar malalties o fer altres experiments científics. [align center] [[Continua->saletaMissatgers3]]—Així, comences de seguida?—, pregunta el pare, sense deixar mai el pragmatisme. —Si aconsegueixo una beca, sí! —respons—. Però encara falten moltes setmanes per saber-ho. —I què faràs, mentrestant?— et demana la mare, preocupada. >[[Durant aquest temps d’espera vols començar a buscar feina.->feina1]] [[T’estimes més aprofitar per estudiar idiomes.->idiomes]]Quan tornes a casa ho comentes amb els pares. Tots dos, a l’uníson, et fan la mateixa pregunta: —Però, exactament, què és el que faràs? —Ui, a poc a poc —els contestes—. A veure, imagineu-vos que dins nostre hi ha milers de «petites màquines» (que són proteïnes) que fan que el cos funcioni bé. La meva idea és mirar com treballen aquestes màquines. A més, també les vull dibuixar, veure com estan estructurades, i veure què passa quan interaccionen amb diferents medicaments. Això ja veurem com ho faré! [align center] [[Continua->saletaProteïnes105]]<passage-link to="saletaProteïnes2" role="link" tabindex="0"><img class="embed-img" src="./assets/illustrations/pares.jpg" onerror="this.onerror=null;this.src='https://i.imgur.com/DD1laCj.png';" alt=""></passage-link> [align center] [[Continua->saletaProteïnes2]]—Al final, l’objectiu és trobar nous medicaments que puguin encendre o apagar aquestes màquines quan alguna cosa va malament... o dissenyar-los! —els continues explicant—. Així, en el futur, els metges podran millorar els medicaments o fer-ne de nous per arreglar malalties que avui encara no sabem curar. —Així, comences de seguida?—, pregunta el pare, pragmàtic com sempre. —Si aconsegueixo una beca, sí! —respons—. Però encara falten moltes setmanes per saber-ho. —I què faràs, mentrestant?— et demana la mare, preocupada. >[[Durant aquest temps d’espera vols començar a buscar feina.->feina1]] [[T’estimes més aprofitar per estudiar idiomes.->idiomes]]El batxillerat social t’agrada moltíssim. Quan arribes a segon de batxillerat i has de decidir quin grau voldràs estudiar, ho tens claríssim: economia. T’apassiona la idea de treballar per al govern, ajudant-lo a decidir en què es gasta els diners, o quins impostos s’han de posar. També t’imagines treballant en un banc; o qui sap si ho acabaràs fent en una empresa, portant-ne els comptes... [align center] **FI.** [align right] [[Torna a l'última decisió.->insti4]]Has decidit dedicar-te a la recerca! Segur que no serà fàcil, però també és segur que t’ho passaràs d’allò més bé i aprendràs un munt de coses noves. A més, t’emociona la idea d’investigar com fer que els medicaments funcionin millor i respondre preguntes que encara no s’han aclarit. >[[Vols dedicar-te a dissenyar missatgers (nanopartícules) per portar medicaments que ja existeixen només a les cèl·lules malaltes.->missatgers1]] [[Serà millor centrar els esforços a investigar com funcionen certes proteïnes per ajudar a desenvolupar medicaments nous.->proteïnes1]]Tot i que el Japó és un país excel·lent per als científics, trobes a faltar viure a Catalunya: la família, els amics, el pernil i els formatges, el pa amb tomata, el fricandó que et fa la mare... Tornar a casa només per Nadal no és prou. A més, treballar al Japó si tens fills és complicat, perquè tothom es passa moltíssimes hores a la feina. Això fa que no puguis anar a buscar els nens a l’escola i que passis poc temps amb ells. Per tot això, creus que és millor tornar a Catalunya. És clar que vols fer-ho si pots continuar treballant en el món de la ciència, perquè «és la millor feina del món», penses. [align center] [[Continua->Kioto14]]Tot i que França és un país excel·lent per als científics, trobes a faltar viure a Catalunya: la família, els amics, l’arròs, el pa amb tomata, el fricandó que et fa la mare... Tornar a casa només per vacances no és suficient. A més, els tràmits burocràtics se’t fan una muntanya. «I jo que pensava que allà n’havíem de fer massa!». Per tot això, creus que és millor tornar a Catalunya. És clar que vols fer-ho si pots continuar treballant en el món de la ciència, perquè «és la millor feina del món», penses. [align center] [[Continua->Montpeller9]]Aprofites els dies de Nadal per agafar-te les vacances i tornar a Catalunya per visitar la família i els amics. Al Japó, el dia de Nadal és un dia feiner com qualsevol altre, i això a tu se’t fa molt estrany. Sort que ets a casa, aquests dies... [align center] [[Continua->Kioto12]]Afortunadament, el pare no té feina a la tarda i hi podeu anar junts. El *tour* per la Facultat que et fa la Mariona se’t fa molt curt, tot i que ha durat ben bé un parell d’hores: laboratoris, biblioteques, despatxos, microscopis, investigadors joves i grans pertot arreu... Tot et sembla increïble. [align center] [[Continua->universitat6]]Li fas moltes preguntes (primer tímidament, però al cap de poca estona ja li tens confiança). Una de les coses que creus que se’t quedaran gravades sempre més al cervell és aquesta frase, que et diu just abans d’acomiadar-vos: «Per observar i veure-hi s’ha d’entendre l’entorn, hem d’estar atents als detalls i saber on mirar, mai no hem d’alterar l’hàbitat ni interferir amb les activitats dels animals... I això vol molta paciència!». Quan tornes a l’escola li expliques l’experiència a la mestra. Això d’investigar t’està agradant molt! [align center] [[Continua->classeG2]]Cantar en públic et fa massa vergonya però, en canvi, te’n surts prou bé amb els videojocs. A més, el Japó és el paradís de les màquines recreatives (aquelles màquines electròniques grans, que serveixen per a jugar a videojocs i que normalment es troben en centres comercials o en salons de joc). A les grans ciutats japoneses hi ha edificis sencers on pots trobar-ne centenars, amb tot tipus de jocs diferents. Quan fas la proposta, tothom s’hi apunta. «És ben cert que els japonesos són una mica frikis...», penses. [align center] [[Continua->Kioto7]]T’hi apuntes més per fer una activitat amb la colla que per convenciment sobre l’interès del curs, però mentre dura et sorprens amb ganes que arribi la propera sessió setmanal. La història de la viticultura està tan arrelada al territori que es converteix en molt bona excusa per fer excursions i descobrir molt més profundament la gastronomia i l’estil de vida tradicional de la zona. És prou semblant i, alhora, prou diferent del català per mantenir-vos fascinats. I els amics sempre en tenen cada una...! Sí, tant la teva parella com tu ho teniu clar: l’heu encertat fent el curset amb la colla. [align center] [[Continua->Montpeller4]]